Справа № 204/4834/19
Провадження № 2-о/204/91/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити юридичний факт щодо приналежності її ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, до національності ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви заявниця вказала на те, що її батьками є - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько заявниці ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за національністю був євреєм. У зв`язку з чим, їй ще з дитинства прививали окрім українських традицій, єврейські традиції та звичаї, заявниця вивчала єврейську мову (іврит). Саме єврейські традиції і звичаї ближче заявниці, вона завжди вважала себе єврейкою, а не українкою, тому вирішила оформити громадянство ОСОБА_5 і виїхати туди на постійне місце проживання. Звернувшись до відповідних органів з приводу оформлення громадянства Ізраїлю, у заявниці виникли труднощі, оскільки не визнається факт того, що заявниця є єврейкою за національністю, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду.

В судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву, просила суд її задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, які в ній зазначені.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд заяви за її відсутності, проти вимог заявника відділ ДРАЦС не заперечував.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3 від 29.08.2017 року Шевченківського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Дніпропетровську, батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , національність єврей; матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , національність росіянка (арк.с.10-12).

Відповідно до запису Акта про народження № 194 від 06 лютого 1975 року, батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 є: батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , національність: єврей; матір ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , національність: росіянка (арк.с.36).

Таким чином, наведене у своїй сукупності свідчать про доведеність належності заявниці до «єврейської» національності, оскільки її батько, за національністю є « ОСОБА_7 ».

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Відповідно до ст. 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України №703/97-ВР від 9 грудня 1997 року "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в зазначеній Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Конвенції сторони зобов`язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім`я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах.

Відповідно до ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи Про захист національних меншин (ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09 грудня 1997 року) передбачено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов`язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 8 Європейської Конвенції щодо захисту прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здiйснення цього права iнакше ніж згiдно із законом, і коли це необхiдно в демократичному суспiльствi в iнтересах нацiональної i громадської безпеки або економiчного добробуту країни, з метою запобiгання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралi або з метою захисту прав i свобод iнших осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в Україні є джерелом права, поняття приватного життя та сфера дії ст. 8 Конвенції розповсюджується й на право фізичної особи на самоідентифікацію, в тому числі щодо визначення імені, релігійних переконань, статі тощо.

З цього вбачається, що поняття поваги до приватного життя може охоплювати й повагу до національної самоідентифікації особи. Як зазначається у п. 37 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарнага проти України», хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов`язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов`язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

Таким чином, враховуючи, що відповідними документами підтверджений факт, що батько заявниці за національністю «єврей», зважаючи на передбачене ст. 11 Закону України «Про національні меншини» право заявника вільно обирати і відновлювати національність, яке залежить від волевиявлення особи і не пов`язане з обов`язковою вимогою перебування обох батьків цієї особи у одній національності, суд вважає, що є достатні підстави для встановлення факту приналежності заявника до єврейської національності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок заявника.

На підставі викладеного, керуючись На підставі викладеного, керуючись ст.11 Конституції України, ст.300 ЦК України, ст.ст.12,13,76-82, 141, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.11 Закону України «Про національні меншини», ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України, 12.01.2011 року № 96/5, Рамковою Конвенцією Ради Європи, Європейською Конвенцією, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Шевченківський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт приналежності ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, до національності єврейка.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Мащук