П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року м. Київ

Справа №755/13042/18

Резолютивна частина постанови оголошена 25 вересня 2019 року

Повний текст постанови складено 26 вересня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

відповідач Державне підприємство Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм»

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Державного піфдприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, ухваленого суддею Катющенко В.П. від 13 травня 2019 року, повний текст рішення виготовлено 21 травня 2019 року в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Державного підприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №755/13042/18
№ апеляційного провадження:22-ц-824/10009/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Катщенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
03 вересня 2018 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулись до суду з позовом до відповідача, Державного підприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», в якому просили суд: стягнути з відповідача на користь позивачів: ОСОБА_1 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 123914,38 грн., ОСОБА_10 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 35245,29 грн., ОСОБА_2 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 48447,76 грн., ОСОБА_3 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 13608,82 грн., ОСОБА_4 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 48910,49 грн., ОСОБА_5 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 28153,48 грн., ОСОБА_6 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 77329,63 грн., ОСОБА_7 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 71329,62 грн., ОСОБА_8 нараховану але не виплачену заробітну плату з відпускними в сумі 75396,69 грн.; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити кожному позивачу індексацію на нараховану але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з пропуском строків її виплати на момент звернення до суду.

В обґрунутвання позовних вимог посилались на те, що позивач ОСОБА_1 з 31 серпня 1982 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді керівника комплексу відеозйомок та монтажу, позивач ОСОБА_9 з 12 лютого 1966 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді старшого інструктора пожежної охорони, позивач ОСОБА_2 з 24 серпня 1978року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді кіномеханіка І категорії, позивач ОСОБА_3 з 13 серпня 1984 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді слюсара-ремонтника, позивач ОСОБА_4 з 13 вересня 1982 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді старшого інженера, позивач ОСОБА_5 з 13 червня 1972 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді механіка по обслуговуванню знімальної техніки, позивач ОСОБА_6 з 10 вересня 1985 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді майстра павільйону, позивач ОСОБА_7 з 05 березня 2005 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді механіка по обслуговуванню складної відеотехніки, позивач ОСОБА_8 з 09 листопада 1981 року працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» на посаді головного спеціаліста відділу кадрової та адміністративної роботи.

З початку 2018 року відповідач, посилаючись на складне економічне становище та відсутність коштів, відмовився виплачувати позивачам нараховану заробітну плату за січень, лютий та березень 2018 р., внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі разом з відпускними станом на 31 березня 2018 року, а саме: перед позивачем ОСОБА_1 в сумі 123914,38 грн.; перед позивачем ОСОБА_10 в сумі 35245,29 грн.; перед позивачем ОСОБА_2 в сумі 48447,76 грн.; перед позивачем ОСОБА_3 в сумі 13608,82 грн.; перед позивачем ОСОБА_4 в сумі 48910,49 грн.; перед позивачем ОСОБА_5 в сумі 28153,48 грн.; перед позивачем ОСОБА_6 в сумі 77329,63 грн.; перед позивачем ОСОБА_7 в сумі 71329,62 грн.; перед позивачем ОСОБА_8 в сумі 75396,69 грн.

Позивачі чекали на погашення заборгованості тривалий час, але відповідач залишив її невиплаченою. У лютому-березні 2018 року працівники студії неодноразово звертався до голови комісії з перетворення ОСОБА_11 про надання довідок про заборгованість із заробітної плати за січень, лютий 2018 року, але ОСОБА_11 відмовився підписувати підготовлені головним бухгалтером довідки, мотивуючи тим, що він є ліквідатором і ніякого відношення до заробітної плати не має. 21 лютого 2018 року та 26 лютого 2018 року працівники студії через головного бухгалтера ОСОБА_12 звернулися до Головного управління Держпраці у Київській області та Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради про порушення ОСОБА_11 законодавства про працю України в частині невиплати заробітної плати працівникам Укртелефільму. На підставі цього звернення, першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області Андрієнком В.С. з 05 квітня 2018 по 23 квітня 2018 були проведені інспекційні відвідування з метою отримати документи, які свідчать про невиплату заробітної плати працівникам Укртелефільму, але ОСОБА_11 жодного документу не надав.

У червні 2018 р. позивачі звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва із заявами про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, на підставі яких Дніпровським районним судом м. Києва було видано судові накази. Але на підставі заяв відповідача дані судові накази Дніпровським районним судом м. Києва були скасовані.

Правовими підставами позову вказані положення ст. 43 Конституції України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 1, 24 Закону України «Про оплату праці», та зазначено, що своєчасність та обсяг виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Також у позові зазначено, що відповідно до положень розділу ІІІ чинного Колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом студії Укртелефільм на 2016-2017 роки адміністрація (роботодавець) гарантує: забезпечення на студії умов оплати праці, порядок виплати надбавок, премій, авторських винагород та компенсаційних виплат (пункт 3.10); проведення індексації заробітної плати працівників у порядку, визначеному чинним законодавством, виплату компенсації працівникам втрати частки заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадити відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому законодавством (ст. 34 Закону України «Про оплату праці») (пункт 3.11.); здійснення виплати заробітної плати працівникам студії в першочерговому порядку (пункт 3.13).

Також на обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на положення ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст. 625 ЦК України, ст. 233 КЗпП України та рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі №8-рп/2013 і зазначають, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на викладене, позивачі вважають, що мають право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості по заробітній платі. На думку позивачів, це право відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів інших працівників та роботодавця. Також позивачі вказують, що заборгованість по заробітній платі за січень, лютий та березень 2018 року, яка підтверджується табелями обліку робочого часу та довідками нарахованої заробітної плати, але не визнається нещодавно призначеним керівництвом роботодавця, змусила їх звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Української студії телевізійних фільмів Укртелефільм про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в частині заявлених ОСОБА_10 позовних вимог - залишено без розгляду. (т.3 а.с.37).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Державного підприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» нараховану, але не виплачену заробітну плату та оплату щорічної основної відпустки, за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 рік, на користь: ОСОБА_1 - в сумі 123 914 гривень 38 копійок; ОСОБА_2 - в сумі 48 447 гривень 76 копійок; ОСОБА_3 - в сумі 13 608 гривень 82 копійок; ОСОБА_4 - в сумі 48 910 гривень 49 копійок; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 - в сумі 77 329 гривень 63 копійки; ОСОБА_7 - в сумі 71 329 гривень 62 копійки; ОСОБА_8 - в сумі 75 396 гривень 69 копійок з відрахуванням з цих сум податків та інших обов`язкових платежів.

Зобов`язано Державне підприємство Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 індексацію на нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 рік, а також компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати станом на 03 вересня 2018 року.

Рішення в частині стягнення з Державного підприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з Державного підприємства «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» на користь держави судовий збір в сумі 5 638 гривень 40 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ДП «Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, рішення суду ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, на недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, на невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

В судовому засіданні представник відповідача Бурвікова І.Ю . підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представник ОСОБА_14 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, довідками від 12 березня 2018 року, підписаними Першим заступником генерального директора студії ОСОБА_17 та начальником відділу кадрової та адміністративної роботи ОСОБА_16 , які містять відбитки печаток відділу кадрів підприємства відповідача, підтверджується, що позивач ОСОБА_1 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 31 серпня 1982 року (наказ №182-к від 31.08.1982) на посаді керівника комплексу відеозйомок та монтажу з посадовим окладом 9016,00грн., позивач ОСОБА_2 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 29 серпня 1978 року (наказ №158-к від 29.08.1978) на посаді кіномеханіка І категорії з посадовим окладом 4131,00грн., позивач ОСОБА_3 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 13 серпня 1984 року (наказ №182-к від 13.08.1984) на посаді слюсаря-ремонтника цеху сантехніки, вентиляції та опалення з посадовим окладом 4131,00грн., позивач ОСОБА_4 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 13 вересня 1982 року (наказ №194-к від 10.09.1982) на посаді старшого інженера з посадовим окладом 3723,00грн., позивач ОСОБА_5 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 13 червня 1972 року (наказ №76-к від 13.06.1972) на посаді механіка по обслуговуванню знімальної техніки з посадовим окладом 3723,00грн., позивач ОСОБА_6 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 10 вересня 1982 року (наказ №196-к від 10.09.1985) на посаді майстра павільону дільниці підготовки та обслуговування зйомок з посадовим окладом 4360,00грн., позивач ОСОБА_7 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 05 березня 2005 року (наказ №13-к від 05.03.2005) на посаді механіка по обслуговуванню складної відеотехніки з посадовим окладом 5508,00грн., позивач ОСОБА_8 працює на ДП УСТФ «Укртелефільм» з 09 листопада 1981 року (наказ №222-к від 05.11.1981) на посаді головного спеціаліста відділу кадрової та адміністративної роботи з посадовим окладом 5508,00грн. (т.1 а.с.9, 15, 18, 21, 24, 27, 30, 33)

Перебування позивачів з підприємством відповідача з вказаних у довідках дат та до часу розгляду даної справи судом, як і розмір вказаних в даних довідках посадових окладів, стороною відповідача не оспорюється. Доказів розірвання відповідачем з позивачами трудових відносин через прогул, чи з інших підстав, суду не надано, представником відповідача в судовому засіданні визнано відсутність існування доказів припинення з позивачами трудових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи (ч. 1 ст. 23 КЗпП України).

Згідно частин 1, 3 ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Згідно ст. 7 Закону України «Про оплату праці», законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України «Про колективні договори і угоди», Закону України «Про підприємства в Україні» та інших актів законодавства України.

Такими актами є: Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2003 № 1078; Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1427.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 97 КЗпП передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідно до ст.ст. 24, 31, 32 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника. Трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

На підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачами щодо виплати заробітної плати та оплати щорічної основної відпусток, а також розміру такої заборгованості, позивачами надано суду наступні документи:

- Довідку №31/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_1 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 123 914,38грн., а разом з податками - 153 930,91грн. (т. 1 а.с.8).

- Довідку №21/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_2 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 48 447,76грн., а разом з податками - 606 183,55грн. (т. 1 а.с.14).

- Довідку №57/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_3 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 13 608,82грн., а разом з податками - 16 905,37грн. (т. 1 а.с.17).

- Довідку №25/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_4 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 48 910,49грн., а разом з податками - 60 758,37грн. (т. 1 а.с.20).

- Довідку №37/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_5 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 28 153,48грн., а разом з податками - 34 973,27грн. (т. 1 а.с.23).

- Довідку №29/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_6 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 77 329,63грн., а разом з податками - 96 061,65грн. (т. 1 а.с.26).

- Довідку №23/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_7 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 71 329,62грн., а разом з податками - 88 808,22грн. (т. 1 а.с.29).

- Довідку №27/03 від 12 березня 2018 року, підписану першим заступником генерального директора ОСОБА_17 та головним бухгалтером ОСОБА_12 , яка містить відбиток печатки відділу кадрів, і зі змісту якої вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем ОСОБА_8 за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року згідно табелів робочого часу станом на 01 квітня 2018 року становить готівкою - 75 396,69грн., а разом з податками - 93 660,48грн. (т. 1 а.с.32).

Заперечуючи щодо належності та допустимості наданих позивачами доказів, у тому числі й вказаних вище довідок, з тих підстав, що вони підписані неповноважними особами, представником відповідача суду також надано довідки про заробітну плату:

- Довідка № Д17/1 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_1 станом на 01 січня 2018 року становить 9 016,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 9 016,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 18 032,00грн. разом з податками та зборами (т.2 а.с. 112).

- Довідка № Д17/7 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_2 станом на 01 січня 2018 року становить 4 131,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 4 131,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 8 262,00грн. разом з податками та зборами (т.2 а.с. 114).

- Довідка № Д17/9 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_3 станом на 01 січня 2018 року становить 4131,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 4131,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 8262,00грн. разом з податками та зборами (т.2 а.с. 115).

- Довідка № Д17/16 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_4 станом на 01 січня 2018 року становить 3600,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 3723,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 7323,00грн. разом з податками та зборами (т.2а.с. 116).

- Довідка № Д17/5 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_5 станом на 01 січня 2018 року становить 3200,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 3723,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 6923,00грн. разом з податками та зборами (т.2 а.с. 117).

- Довідка № Д17/15 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_6 станом на 01 січня 2018 року становить 4360,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 4360,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 8720,00грн. разом з податками та зборами (т.2 а.с. 118).

- Довідка № Д17/8 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_7 станом на 01 січня 2018 року становить 5508,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 5508,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 11016,00грн. разом з податками та зборами (т.2 а.с. 119).

- Довідка № Д17/4 від 10 грудня 2018 року за змістом якої посадовий оклад ОСОБА_8 станом на 01 січня 2018 року становить 5508,00грн., посадовий оклад станом на 01 лютого 2018 року становить 5508,00грн., загальна сума заробітної плати за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 11016,00грн. разом з податками та зборами (т.2 а.с. 120).

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ч.ч. 1-3 ст.77 ЦПК України)

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст.78 ЦПК України)

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до положень статей 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статі 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно наказу №26/1-К від 20.04.2018 року перший заступник генерального директора ДП УСТФ «Укртелефільм» ОСОБА_17 був звільнений із займаної посади з 23.04.2018 року (т.1 а.с.184).

Відповідно до наказу №Н-327/1 від 27.03.2018 року, начальник кадрів та адміністративної роботи ДП УСТФ «Укртелефільм» ОСОБА_16 була звільнена із займаної посади з 30.03.2018 року (т.1 а.с.185).

Таким чином, на час видачі та підписання довідок про розмір заробітної плати та розмір заборгованості по ній 12 березня 2018 року, вказані особи обіймали посади першого заступника генерального директора і начальника кадрів та адміністративної роботи відповідно, також на вказану дату видачі довідок ОСОБА_12 займала посаду головного бухгалтера.

Наявні в матеріалах справи дані про звернення відповідача до правоохоронних органів щодо незаконності видачі працівникам довідок про розмір заборгованості по заробітній платі не впливають на ознаки належності та допустимості цих довідок, оскільки станом на час розгляду справи жодного вироку суду з приводу незаконності відповідних дій, як встановлено в судовому засіданні, судом не ухвалювалось.

За змістом наказу №189-к від 16.07.2018 року, ОСОБА_11 був призначений на посаду генерального директора ДП УСТФ «Укртелефільм» з 16.07.2018 року (т.1 а.с.202).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 105 ЦК України, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень проти позову, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Згідно наказу №519 від 21.12.2017 року «Про перетворення ДП Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» у Публічне акціонерне товариство «Укртелефільм», головою комісії з перетворення призначено ОСОБА_11 (т.1.а.с.195-198)

Даним наказом чітко визначений перелік функції голови комісії на час перетворення, який не містить посилань на те, що будь-які документи, які видаються підприємством має підписувати лише голова комісії з перетворення.

Крім того, у вказаному наказі зазначено, що голова комісії спільно з членами комісії, до якої входить і головний бухгалтер ОСОБА_12 , мають забезпечити дотримання соціально-правових гарантій працівників підприємства під час перетворення.

При цьому, саме за підписом ОСОБА_12 позивачам були видані довідки про розмір заборгованості по заробітній платі і саме за зверненням головного бухгалтера ОСОБА_12 на Урядову гарячу лінію від 21.02.2018 року та до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 26.02.2018 року про порушення законодавства про працю України в частині невиплати заробітної плати працівникам адміністрацією ДП Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм», Головним управлінням Держпраці у Київській області 03.05.2018 року на підприємство відповідача було накладено штраф у розмірі 11169,00грн. (т.1 а.с.48-50).

Отже, головний бухгалтер ОСОБА_12 належно виконуючи покладені на неї обов`язки щодо забезпечення дотримання соціально-правових гарантій працівників підприємства під час перетворення, мала повноваження для підписання відповідних довідок про розмір заборгованості по заробітній платі.

Стосовно наявності на довідках про розмір заробітної плати та заборгованість по ній підпису першого заступника генерального директора ОСОБА_17 суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1. Статуту відповідача, що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, управління Укртелефільмом здійснює генеральний директор, який призначається головою Держкомінформу України, шляхом укладення контракту. До складу керівництва Укртелефільмом входять заступники генерального директора, що призначаються генеральним директором (т.1 а.с.213-219).

За змістом п.п. 1.1., 1.4., 4.4., 5.8., 5.10 Посадової інструкції першого заступника генерального директора від 03.07.2015 року, з якою ОСОБА_17 ознайомився 03.07.2015 року, перший заступник генерального директора належить до професійної групи «Керівники». За відсутності генерального директора його обов`язки виконує перший заступник генерального директора. Перший заступник генерального директора у межах своєї компетенції готує та підписує накази, розпорядження, календарні плани робіт над новими фільмами і терміни виробництва фільмів. Перший заступник генерального директора у межах своєї компетенції підписує та візує документи, приймає управлінські рішення (т.1 а.с.244-247).

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_11 був призначений на посаду генерального директора з 16.07.2018 року та за відсутності генерального директора, ОСОБА_17 мав право підписання довідок та наказів, що передбачено його повноваженнями у відповідній посадовій інструкції.

Даний факт свідчить, що надані позивачами довідки від 12 березня 2018 року є належними та допустимими доказами, оскільки вони підписані першим заступником генерального директора ОСОБА_17 , який діяв у відповідності до прав та обов`язків, покладених на нього посадовою інструкцією, що передбачає право підписувати та візувати документи, та начальником відділу кадрів та адміністративної роботи ОСОБА_16 в період перебування їх на вказаних посадах, що спростовує твердження відповідача щодо відсутності у ОСОБА_17 та ОСОБА_16 повноважень на підписання даних документів.

Крім того, суд першої інстанції надав критичну оцінку позиції відповідача щодо невідповідності форми довідок вимогам чинного законодавства, відсутності звернення позивачів до відповідача у встановленому порядку за отриманням відповідних довідок, адже у своїх заявах по суті справи та усних поясненнях представника, відповідач посилається на відсутність первинних документів, тож наявність таких офіційних звернень позивачів не призводить до їх належної видачі. Посилання сторони відповідача на порушення формальних процедур, підписання довідок ОСОБА_17 вказують на намагання сторони відповідача уникнути стягнення заборгованості і такі посилання не можуть бути підставою для відмови у позові, адже з початку 2000-х років в Україні ведеться персоніфіковий облік і його дані в повній мірі вказують на наявність всіх виплат працівнику та їх види. При цьому, відповідач таких даних суду не надав і не звертався до суду з клопотанням про витребування відповідних доказів.

01 березня 2018 року відповідачем складено акт про відмову надати письмові пояснення головним бухгалтером ОСОБА_12 факту відсутності необхідних документів для проведення інвентаризації та поточної бухгалтерської звітності та 16.03.2018 року акт про відмову надати письмові пояснення начальником відділу кадрів ОСОБА_16 причин відсутності первинних документів у відділі кадрової та адміністративної роботи та (т.1 а.с.114,116).

За результатами розгляду звернення відповідача від 11 січня 2018 року Державна аудиторська служба України надала відповідь від 05 лютого 2018 року № 03-14/19, у якій неможливість проведення державного фінансового аудиту обґрунтована відсутністю бухгалтерських та господарських документів. (т.1 а.с.122-123)

Таким чином, враховуючи відсутність бухгалтерських документів у відповідача, ненадання ним розрахунку заборгованості із виплати заробітної плати та відпускних, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги докази, надані позивачами.

Крім того, акти про відмову надати письмові пояснення головним бухгалтером ОСОБА_12 та начальником відділу кадрів ОСОБА_16 , щодо відсутності документації складені 01 та 16 березня 2018 року відповідно. В той же час, відсутність бухгалтерської документації відповідач виявив 27 березня 2018 року, про що склав акт №326/3 (т.1 а.с.115).

В той же час представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду не заперечував існування заборгованості з виплати заробітної плати позивачам за січень-лютий 2018 року.

Натомість позивачі надали належні і допустимі докази на підтвердження існування заборгованості із виплати заробітної плати, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Згідно наказу №10 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_1 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 31.08.2009 року по 31.08.2017 року з 01.03.2018 року по 11.11.2018 року на 248 календарних днів. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 (т.1 а.с.10).

Згідно наказу №19 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_2 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 29.08.2008 року по 29.08.2017 року з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року на 196 календарних днів. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 та керівником структурного підрозділу ОСОБА_18 (т.1 а.с.16).

Згідно наказу №33 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_3 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 13.08.2016 року по 13.08.2017 року з 24.03.2018 року по 21.04.2018 року на 28 календарних дня. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 та керівником структурного підрозділу ОСОБА_19 (т.1 а.с.19).

Згідно наказу №11 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_4 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 19.02.2010 року по 19.02.2018 року з 01.03.2018 року по 30.10.2018 року на 236 календарних дня. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 та керівником структурного підрозділу ОСОБА_20 (т.1 а.с.22).

Згідно наказу №21 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_5 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 13.06.2009 року по 13.06.2017 року з 01.03.2018 року по 18.10.2018 року на 224 календарних дня. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 (т.1 а.с.25).

Згідно наказу №15 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_6 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 10.09.2006 року по 29.09.2017 року з 01.03.2018 року по 20.01.2019 року на 315 календарних дня. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 та керівником структурного підрозділу ОСОБА_1 (т.1 а.с.28).

Згідно наказу №13 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_7 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 05.03.2010 року по 05.03.2018 року з 01.03.2018 року по 18.10.2018 року на 224 календарних дні. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 та керівником структурного підрозділу ОСОБА_18 (т.1 а.с.31).

Згідно наказу №09 від 27.02.2018 року, позивачу ОСОБА_8 надана щорічна основна відпустка за період роботи з 09.11.2011 року по 09.11.2017 року з 01.03.2018 року по 09.09.2018 року на 196 календарних дня. Вказаний наказ підписаний керівником підприємства ОСОБА_17 та керівником структурного підрозділу ОСОБА_16 (т.1 а.с.34).

Враховуючи наведені вище в даному рішенні суду докази, яким судом надана оцінка, як таким, що підтверджують повноваження першого заступника генерального директора ОСОБА_17 на підписання документів, до яких віднесені не лише довідки а й накази, оскільки останній діяв у відповідності до повноважень, покладених на нього посадовою інструкцією, що передбачає право підписувати та візувати документи, в період його перебування на вказаній посаді, суд вірно прийняв вищевказані накази про надання відпусток позивачам, як належні та допустимі докази.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник відповідача зазанчала, що керівництво підприємства не вбачало необхідності скасувати накази про відпустки, оскільки їх підписано не вповноваженою особою та виданням цих наказів (за виключенням наказу щодо позивача ОСОБА_3 ) порушено граничні терміни відпустки, передбачені ст. 10 Закону України «Про відпустки».

Однак з урахуванням висновку про наявність повноважень ОСОБА_17 на підписання наказів та розпоряджень, відповідач не був позбавлений можливості видати наказ/розпорядження про недійсність/нечинність наказів про надання позивачам відпусток, адже заборгованість по заробітній платі включає й оплату щорічних відпусток, що відноситься до категорії додаткової заробітної плати.

При цьому судом встановлено, що відповідачем не лише вищевказані накази не скасовувалися/ документально не встановлювалась їх нечинність, а й позивачів відповідачем не повідомлялось про недійсність/ нечинність таких наказів, як і про необхідність виходу на роботу з наданої відпустки, позивачі відповідачем з відпусток не відкликались, їм не було запропоновано надання відпусток без збереження заробітної плати. При цьому усі позивачі були ознайомлені під підпис з вказаними наказами, відбули у надану підприємством відповідача відпуску по закінченню якої, приступили до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Частина 1 статті 2 Закону України «Про відпустки» передбачає право на відпустки громадян України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Тривалість відпусток визначається цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами України і незалежно від режимів та графіків роботи розраховується в календарних днях (ч.1 ст. 5 Закону України «Про відпустки»).

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про відпустки» та ч. 1 ст. 75 КЗпП України, щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про відпустки», загальна тривалість щорічних основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів, а для працівників, зайнятих на підземних гірничих роботах, - 69 календарних днів.

Як убачається з матеріалів справи, наказами позивачам (за виключенням позивача ОСОБА_3 ) було надано щорічні основні відпустки тривалістю понад 59 календарних днів за період роботи 8, 9 а деяким позивачам й 11 років. Отже тривалість наданих позивачам відпусток, з урахуванням вказаних періодів роботи не суперечить вимогам Закону України «Про відпустки».

Заперечуючи проти існування у позивачів невикористаної за попередні роки відпустки, представник відповідача не зміг надати докази стосовно використання відпусток (накази, відомості тощо).

Відтак, судом першої інстанції з огляду на досліджені докази та правовідносини, що їх регулюють, вірно встановлено наявність заборгованості із виплати не лише заробітної плати, а й відпускних в розмірі, вказаному в наданих позивачами довідках.

З наведених підстав суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та оплаті щорічної основної відпустки підлягає задоволенню, з Державного підприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм» підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата та оплата щорічної основної відпустки, за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 рік, на користь: ОСОБА_1 - в сумі 123 914 гривень 38 копійок; ОСОБА_2 - в сумі 48 447 гривень 76 копійок; ОСОБА_3 - в сумі 13 608 гривень 82 копійок; ОСОБА_4 - в сумі 48 910 гривень 49 копійок; ОСОБА_5 - в сумі 28 153 гривні 48 копійок; ОСОБА_6 - в сумі 77 329 гривень 63 копійки; ОСОБА_7 - в сумі 71 329 гривень 62 копійки; ОСОБА_8 - в сумі 75 396 гривень 69 копійок.

Згідно п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Тому, враховуючи, що при визначенні належних до стягнення на користь позивачів коштів, суд виходив із сум, згідно довідок, без виключення сум податків та інших обов`язкових платежів, стягненню з відповідача на користь позивачів підлягають суми у вищевказаному розмірі з утриманням з них передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті.

Відповідно до положень ч.5 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

За змістом ст.ст. 33, 34 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» оплату праці (грошове забезпечення) визначено як об`єкти індексації грошових доходів населення.

Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078).

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України «Про оплату праці»).

Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за №114/8713.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати - додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, що за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року позивачам не було виплачено нарахованої заробітної плати та відпускних, що призвело до виникнення заборгованості.

Таким чином, відповідно до приписів чинного законодавства, підлягає нарахуванню та виплаті індексація на нараховану заробітну плату, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення прозову в частині вимог про зобов`язання ДП УСТФ «Укртелефільм» нарахувати та виплатити позивачам індексацію на нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року.

За змістом ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

За змістом статей 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства України, враховуючи встановлену судом наявну заборгованість відповідача перед позивачами по заробітній платі та відпускним, підлягає нарахуванню та виплаті компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, станом на 03 вересня 2018 року, як про це заявлено у позові.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Українська студія телевізійних фільмів «Укртелефільм»- залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна