Справа № 709/452/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельної

ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права в порядку спадкування на завершення приватизації земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Рішенням Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_2 була передана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки. Позивач прийняла спадщину ОСОБА_2 , однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки державний акт на неї був виданий вже після смерті спадкодавця. У зв`язку з цим позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити (а.с. 27). Відповідач надіслав відзив, в якому погодився з позовом та просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с. 25).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 6 березня 2002 року серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Позивач є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24 грудня 1959 року серії НОМЕР_2 (а.с. 9), та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 1 червня 1979 року серії НОМЕР_3 , згідно з яким позивач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище " ОСОБА_2 " на шлюбне прізвище " ОСОБА_2 "

(а.с. 10).

Відповідно до рішення Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 3-8 від 26 липня 2002 року ОСОБА_2 передано в приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

(а.с. 31, 32).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,77 га, розташовану в межах Мельникіської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області серії, серії ЧР № 043578 від 16 червня 2004 року(а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки.

Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 27 лютого 2019 року № 266 ОСОБА_2 проживала та була зареєстровна за адресою: АДРЕСА_1 . В господарстві проживала одна (а.с. 5).

Відповідно до довідки Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 10 жовтня 2002 року № 626 позивач вступила у фактичне володіння і управління спадковим майном своєї померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , впродовж шести місяців з дня її смерті (а.с. 6).

Згідно зі змістом листа Черкаського обласного державного нотаріального архіву від 11 квітня 2019 року (вих. № 495/01-24) (а.с. 22), що надійшов у відповідь на запит суду

(а.с. 16), позивач зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

(а.с. 23).

Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 20 березня

2019 року (вих. №№ 277/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спадкове майно, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 12).

Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину ОСОБА_2 , подавши відповідну заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а також вступивши у у фактичне володіння і управління спадковим майном, однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки рішення про затвердження технічної документації і передачу спадкодавцеві у приватну власність земельної ділянки було прийняте після її смерті.

Абзацом 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність), є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, з-поміж іншого, прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачами, а також на те, що ОСОБА_2 при житті не встигла зареєструвати право власності на земельну ділянку, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,77 га, що на підставі рішення Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 26 липня 2002 року № 3-8 була передана у приватну власність ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай