КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 760/19177/19

провадження № 22-ц/824/12663/2019

26 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Примушку О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційних збитків та процентів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Деркача Сергія Степановича на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року в складі судді Оксюти Т. Г.,

встановив:

04.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 04.08.2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого він передав останньому грошову позику в розмірі 1 500 000 грн зі строком повернення не пізніше 04.10.2014 року. Договір позики грошей укладався в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.5 цього договору дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надала згоду на укладення цього договору, що підтверджується її заявою, справжність підпису на якій завірено нотаріально.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , солідарно, стягнуто на його користь суму боргу в розмірі 1 500 000 грн, інфляційні витрати - 1 030 500 грн, три проценти річних - 134 753,43 грн, судовий збір - 8 000 грн.

Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідачі не виконали судове рішення та не повернули позивачу борг.

Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідачів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з вересня 2017 року по травень 2019 року - 286 500 грн, три проценти річних за період з 05.10.2017 по 01.07. 2019 - 78 287,68 грн та судові витрати по справі.

В заяві від 04 липня 2019 року позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на машиномісце загальною площею 19,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; машиномісце загальною площею 19,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано на ОСОБА_3

Зазначив, що 15 вересня 2014 року Відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві було накладено арешт на все нерухоме майно відповідача ОСОБА_1

На позичені у нього грошові кошти було придбано об`єкти нерухомого майна, оформлення яких було здійснено на його дружину.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідач ОСОБА_3 набула у власність:

- 24.03.2015 р. -двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 23.01.2015 р. - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 22.01.2015 р.- машиномісце загальною площею 19,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; машиномісце загальною площею 19,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 гараж 136.

- 09.11.2017 р. - житловий будинок загальною площею 194,4 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1124 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 .

З метою уникнення повернення боргу банку відповідач змінив своє прізвище з Отрошко на Андреєв , що ставить під сумнів і повернення грошових коштів за договором позики грошей від 04 серпня 2014 року.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , дізнавшись про позовні вимоги до неї та її чоловіка, може відчужити об`єкти нерухомого майна на користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на машиномісця, що належать на праві власності ОСОБА_3 , а саме: машиномісце загальною площею 19,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; машиномісце загальною площею 19,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Деркач С. С. просить скасувати ухвалуСолом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Посилається на ті підстави, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не обґрунтував необхідність такого забезпечення як арешт, не зазначив в мотивувальній частині ухвали, в чому полягає ризик або неможливість виконання рішення суду в майбутньому. Подана заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування припущення та обставин про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Крім того, намашиномісце загальною площею 19,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та машиномісце загальною площею 19,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вже накладено арешт постановою приватного виконавця Кошарного О. В. в межах виконавчого провадження № 58613532, де стягувачем є позивач, боржником - ОСОБА_3 , що унеможливлює відчуження вказаного майна. Фактично позивач намагається безпідставно повторно накласти арешт на одне й те саме нерухоме майно.

Також зазначив, що накладення арешту на машиномісця, що належать ОСОБА_3 , є не співмірним розміру позовних вимог та майну, на яке позивач просив накласти арешт.

Відповідно до звіту ТОВ «Оціночна фірма «Полінформ» про оцінку майна станом на 30.06.2019, ринкова вартість двох машиномісць, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , без урахуванням ПДВ, становить 1 853 636 грн, що вп`ятеро більше розміру заявлених позовних вимог.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - адвокат Деркач С. С. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Горбовий В. А. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Заслухавши учасників, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття таких заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що є підставою до забезпечення позову шляхом арешту майна відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Суд першої інстанції перевірив доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог та дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання можливого рішення про задоволення позовних вимог.

Задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права власника машиномісць щодо володіння та користування цим майном, а лише обмежує право на його відчуження на певний період.

Судом встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2019 року скасовано заочне рішення цього суду від 21 листопада 2018 р., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 1 500 000 грн, інфляційних втрат та 3% річних. Справу призначено до судового розгляду на 29 січня 2020 року.

З огляду на вказану обставину, приватним виконавцем Кошарним О. В. при примусовому виконанні виконавчого листа №760/20457/17, 23 серпня 2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а 27 серпня 2019 року - про зняття арешту з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ; чотирьохкімнатної квартири по АДРЕСА_3 ; двокімнатної квартири по АДРЕСА_2 ; машиномісця загальною площею 19,9 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; машиномісця загальною площею 19,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на даний час відсутні будь-які підстави для унеможливлення відчуження машиномісць його власником - відповідачем ОСОБА_3 .

Колегія суддів також дійшла висновку, що накладення арешту на два машиномісця є співмірним з заявленими вимогами, враховуючи суму неповернутого боргу та термін прострочення виконання грошового зобов`язання.

Досліджуючи наданий відповідачем звіт про оцінку майна, складений оцінювачем ТОВ "Оціночна фірма "Полінформ" станом на 30.06.2019, відповідно до якого вартість машиномісця, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , перевищує 900 000 грн, суд бере до увагу ту обставину, що метою оцінки було визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для прийняття управлінських рішень.

Відповідно до наданого позивачем звіту, складеного оцінювачем ЗАТ "Консалтингюрсервіс" станом на 21 травня 2019 р., ринкова вартість одного машиномісця, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 19, 9 кв.м. становить близько 237 380 грн. Мета даної оцінки - визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для реалізації.

Інших доказів, які б давали суду можливість оцінити дійсну вартість нерухомого майна, на яке накладено арешт, порівняно з розміром заявлених позовних вимог суду надано не було.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Деркача Сергія Степановича залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк