ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м.Суми

Справа №592/8115/18

Номер провадження 22-ц/816/1067/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собина О. І. , Хвостик С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Попової А.П.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Алфьорова А.М., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Мотивує свої вимоги тим, що 08 грудня 2017 року в м. Суми по вул. Ковпака поблизу буд 81А сталося ДТП, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль НОМЕР_1. Постановами Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 грудня 2017 року та 04 січня 2018 року винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 21843,27 грн. На відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля ним фактичного було сплачено 20 650 грн. Відповідальність відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз» 27 березня 2017 року строком на 1 рік. На момент скоєння ДТП Нацкомфінпослуг України було прийнято розпорядження про анулювання ліцензій на страхову діяльність даної компанії, а тому страхова компанія не змогла відшкодувати йому збитки. Він звернувся в Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ). МТСБУ прийнято рішення про відшкодування йому шкоди в розмірі 6000 грн, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до відповідача з пропозицією про добровільне відшкодування різниці суми матеріальної шкоди. Проте відповідач не погодилася на досудове вирішення зазначеного питання. Крім того, відповідач своїми неправомірними діями спричинила йому і членам його сім'ї моральну шкоду, яка виразилася у його душевних стражданнях з приводу пошкодження належного йому майна та необхідності у зв'язку з цим змінити звичний уклад життя.

Просить стягнути з відповідача на його користь 14 650 грн в якості відшкодування матеріальних збитків, 750 грн за оплату послуг по виготовленню Звіту про оцінку майна від 26 грудня 2017 року, 3000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, 3000 грн витрат за надання правової допомоги та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 650 грн 00 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків; 750 грн в якості відшкодування за оплату послуг по виготовленню Звіту про оцінку майна від 26 грудня 2017 року; 3000 грн в якості відшкодування моральної шкоди; витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн 80 коп.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з неї на користь позивача 14 650 грн в якості відшкодування матеріальних збитків, 750 грн в якості відшкодування за оплату послуг по виготовленню Звіту про оцінку майна від 26 грудня 2017 року та стягнути з неї на користь ОСОБА_1 1000 грн в якості відшкодування моральної шкоди та компенсувати їй витрати за апеляційний перегляд справи.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано вимоги положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, вказує, що судом не взято до уваги, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах суми страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Та обставина, що у страхової компанії ПрАТ «Європейський страховий союз» була анульована ліцензія на здійснення страхової діяльності жодним чином не повинна була впливати на висновок суду, оскільки ця компанія на даний час не є банкрутом, не перебуває в процесі припинення, а тому повинна виконувати всі зобов'язання за укладеними договорами страхування.

Зазначає, що під час судового розгляду позивачем не було заявлено клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або ж клопотання про залучення страхової компанії до участі у справі як співвідповідача, а суд повинен був прийти до висновку, що позовні вимоги звернені до ОСОБА_2 є безпідставними.

Не погоджується з розміром присудженої до стягнення моральної шкоди, так як, на її думку, позивачем не надано жодного доказу понесення ним душевних страждань.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що судом вірно застосовано норми ст. 1187 ЦК України та частин 1 і 2 ст. 509, 1194 ЦК України, а аргументи надані відповідачем стосовно вимог щодо відшкодування моральної шкоди є надуманими і такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Грищук Д.В., який підтримав апеляційну скаргу, позивача та його представника ОСОБА_4, які заперечують проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу в повному обсязі, в тому числі і за рахунок винної особи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вказаних позовних вимог, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля ЗАЗ-Daewoo Т-13110, 2006 року випуску, державний реєстраційний № НОМЕР_2 (а. с. 9).

08 грудня 2017 року о 18 год. 30 хв. в м. Суми по вул. Ковпака, поблизу буд. 81А, відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_3, на перехресті рівнозначних доріг не надала переваги у русі та допустила зіткнення з автомобілем ЗАЗ Daewoo, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який наближався до перехрестя праворуч, чим порушила п. 16.12 Правил дорожнього руху України та своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 грудня 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 680 грн. (а. с. 11-12).

Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3433405 у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» . Ліцензія вказаної страхової компанії на момент скоєння ДТП була анульована (а. с. 88-89).

Згідно Звіту про оцінку майна станом на 08 грудня 2017 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5, а саме розміру матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля ЗАЗ-Daewoo Т-13110, легковий седан-В, державний реєстраційний № НОМЕР_4. складає: вартість відновлювального ремонту становить 21843 грн. 27 коп. (без ПДВ), вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових згідно Звіту становить 16 902 грн 89 коп. (без ПДВ) (а. с. 13-52).

Відповідно до акту виконаних робіт № 4 згідно від 27 січня 2018 року за виконані ремонтні роботи по відновленню пошкодженого транспортного засобу позивачем було сплачено 20 650 грн (а. с. 54).

10 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортне) страхового бюро України (МТСБУ) з метою виплати страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку (а. с. 59-60).

Рішенням Президії МТСБУ від 22 березня 2018 року затверджено граничну суму виплати потерпілим за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними з СК «Європейський страховий союз» в розмірі 6 тисяч гривень (а. с. 89)

МТСБУ 24 квітня 2018 року прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування шкоди в розмірі 6 000 грн та роз'яснено, що доплата буде провадитися, якщо ПрАТ «Європейський Страховий Союз» буде визнано у встановленому порядку банкрутом та коштів і майна страховика не вистачить для задоволення його вимог (а. с. 61).

У зв'язку з частковою виплатою позивачу матеріальної шкоди МТСБУ, 14 травня 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з пропозицією відшкодувати частину матеріальної шкоди в розмірі 15 400 грн. Проте, вказана пропозиція була залишена ОСОБА_2 без реагування.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 п. 1) ст. 22 ч. 1 ст. 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про, що позивач як власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 1 липня 2004 року (далі Закон N 1961-IV) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону N 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з

місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону N 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на

отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 4061 від 12.10.2017 року виключено Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» з Державного реєстру фінансових установ у зв'язку з анулюванням ліцензій Товариства на провадження страхової діяльності. Анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане Товариству.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-III здійснення страхової діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії.

Як пояснив позивач працююче представництво «Європейський Страховий Союз» йому не вдалося відшукати. Після консультації в страховій компанії, з якою у нього укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НАСК «Оранта», він звернувся з приводу відшкодування шкоди до МТСБУ. З листа МТСБУ від 24 квітня 2018 року вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України розглянуто справу щодо відшкодування шкоди заподіяної позивачу в результаті ДТП, яка мала місце 08 грудня 2017 року о 18-30 годині за участю належного позивачу транспортного засобу марки ЗАЗ з номерним знаком ВМ6563АВ та прийняло рішення про виплату йому відшкодування шкоди в розмірі 6000 грн (а. с. 61).

Таким чином у зв'язку з анулюванням ліцензії страхової компанії ПрАТ «Європейський Страховий Союз», з якою у відповідача було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивач не має можливості отримати відшкодування майнової шкоди у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу від страховика в повному обсязі у встановлені Законом N 1961-IV строки.

Крім того положеннями Закону N 1961-IV передбачено відшкодування страховиком витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Водночас ч. 2 ст. 1192 ЦК України визначено: розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 певна зношеність пошкодженої речі за позовами про відшкодування шкоди враховується лише у тому випадку, коли для відновлення попереднього стану речі були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускають взамін знятих із виробництва однорідних виробів. Зношеність пошкодженого майна враховується також у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що право позивача на отримання повного відшкодування збитків, завданих пошкодженням належного йому транспортного засобу підлягає захисту шляхом стягнення з винної особи різниці між фактичним розміром шкоди (грошова сума, витрачена позивачем на відновлювальний ремонт транспортного засобу) і граничною сумою виплати, здійсненною МТСБУ у зв'язку з анулюванням ліцензії страхової компанії ПрАТ «Європейський Страховий Союз».

Колегія суддів не може взяти до уваги посилання в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, оскільки в цій справі вирішувався спір між діючою страховою компанією та винною особою, яка застрахувала свою відповідальність. В той час як в даній справі страхова компанія, з якою відповідач уклала договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних, припинила здійснення страхової діяльності у зв'язку з анулюванням відповідної ліцензії.

Судом першої інстанції також встановлено, що внаслідок дій відповідача позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна. Позивач деякий час був позбавлений можливості користуватися автомобілем, змушений був відшукувати кошти для проведення ремонтних робіт транспортного засобу, внаслідок чого він був обмежений в життєдіяльності, звичках, бажаннях, що вимагало від нього вживати додаткових зусиль по організації його життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд керувався положеннями статей 23, 1167 ЦК України, з урахуванням характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, та інших обставин, що відповідає роз'ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4. Підстав для зменшення, визначеного судом розміру моральної шкоди, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 лютого 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.І. Собина

С.Г. Хвостик