01 жовтня 2019 року. м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Вітера І.Р.,
при секретарі Корніюк Т.О.,
з участю представника відповідача Сацюк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський клопотання відповідача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення,-
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області в даній цивільній справі позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення - задовольнити частково. Стягнено з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 2134 гривень матеріальної шкоди та 2000 гривень моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення.

Також, у зв`язку з доводами відповідача щодо її похилого віку, обмеженого матеріального забезпечення та незадовільного стану здоров`я, суд дійшов висновку про надання можливості відповідачу звернутись із відповідним клопотанням про зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору на підставі ст.136 ЦПК України, і вирішити це питання додатковим рішенням в порядку ст.270 ЦПК України.

27 вересня 2019 року від представника відповідача у справі надійшло клопотання про звільнення відповідача від сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що стягненню з відповідача підлягає судовий збір в загальному розмірі 1728 гривень 90 копійок. Однак майновий стан не дає можливості відповідачу сплатити вказані судові витрати, оскільки вона є похилого віку, живе за рахунок невеликого розміру отримуваної пенсії, інших доходів немає. За станом здоров`я потребує постійного медикаментозного лікування, застосування слухового апарату. В той же час має статус дитини війни та ветерана праці.

В судовому засіданні представник відповідача клопотання підтримала, зазначила, що стягнення з відповідача судового збору є непосильним для неї.

Інші сторони у справі до суду не з`явились про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним. Від представника позивача у справі надійшла заява про розгляд клопотання про звільнення відповідача від сплати судового збору без усаті позивача та її представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальним правилом в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак з врахуванням пропорційності задоволених позовних вимог у справі та ставок судового збору, визначених Законом України «Про судовий збір» стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь держави підлягають 1728 гривень 90 копійок.

У відповідності до ч.3 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено виключний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за умови, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У відповідності до поданої ОСОБА_1 довідки про її доходи, за шість місяців протягом лютого-липня 2019 року вона отримала 12425, 66 гривень пенсії. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 стверджується, що інших доходів вона не отримувала. У відповідності до заключення ЛКК № 1/535 від 28 серпня 2019 року ОСОБА_1 за станом здоров`я потребує постійного медикаментозного амбулаторного лікування та застосування слухового апарату. За поданою відповідачем квитанцією, вартість придбаного нею слухового апарату становить 3150 гривень.

Разом з тим відповідачем подано до суду копію її пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , у відповідності якого їй надано статус дитини війни, а також посвідчення серії НОМЕР_2 , якій їй надано статус ветерана праці.

Відтак, у суду не виникло жодних підстав сумніватись в тому, що майновий стан відповідача ОСОБА_1 є скрутним.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів сторін в цивільному процесі, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку, тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п.44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 63-64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

На переконання суду, позивач, яка в даній справі звільнена від сплати судового збору, мала можливість вимагати стягнення з відповідача будь-якої суми, не обмежуючись у розмірі позовних вимог, що безпосередньо впливало на розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, що фактично порушує принципи рівності та змагальності сторін в цивільному процесі.

На підставі вищевикладеного, враховуючи майновий стан відповідача, яка є пенсіонером та має скрутне матеріальне становище, суд вважає за необхідне звільнити відповідача від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 133, 136, 141, 270 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Звільнити відповідача ОСОБА_1 від сплати судового збору в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер