Справа № 523/6600/19
Провадження №2/523/3169/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участі :

секретаря судового засідання Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 112 089,63грн., посилаючись на те що він за договором позики від 06.04.2016р. передав відповідачу грошові кошти в розмірі 219 000,00грн. ОСОБА_2 в свою чергу, отримавши грошові кошти зобов`язався повернути їх в строк до 05.05.2016р., в розмірі, що є еквівалентом 8400,00 доларів США. Однак свої зобов`язання відповідач у повному обсязі не виконав, грошові кошти повернув лише в розмірі 4200,00 доларів США. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 112 089,63грн., що за курсом НБУ, який складає 26,688008грн. за 1 дол. США, дорівнює 4200,00дол. США. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився направив до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повідомлення за місцем реєстрації відповідача. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

За письмовою згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 06 квітня 2016р. ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 219 000,00 грн., що в еквіваленті складало 8400,00 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ. ОСОБА_2 , в свою чергу, отримавши грошові кошти в повному обсязі зобов`язався їх повернути в строк до 05 травня 2016р., в розмірі, що є еквівалентом 8400,00 доларів США на день повернення.

Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у ОСОБА_2 обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою з боку позивача копією нотаріально посвідченого договору від 06 квітня 2016р., реєстровий номер 278, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Машкіною Н.О.

За твердженням позивача, в обумовлений сторонами в договорі строк, ОСОБА_2 позичені грошові кошти повернув частково в розмірі 4200,00дол. США, в іншій частині прийняті на себе зобов`язання не виконав.

Причини невиконання зазначеного грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають.

Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, згідно змісту якої за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до положень частини 2 статті 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами.

Згідно зі статтею 524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 статті 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку про стягнення грошової суми в іноземній валюті із зазначенням в резолютивній частині рішення розміру суми, що підлягає стягненню у іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Отже, одностороння відмова ОСОБА_2 від повного виконання зобов`язання, яке виникло у нього за договором позики є недопустимою, та дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З боку відповідача суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1120,89грн.

Керуючись ст.ст.525,533,549,1054 ЦК України; ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ) місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 4200 (чотири тисячі двісті) доларів США, судовий збір в розмірі 1120,89 гривень. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день здійснення платежу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 26 вересня 2019р.

Суддя