Провадження № 2/369/1344/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2019 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Ріпка Л.Ю.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 16 червня 2007 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 154.

Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 березня 2009 року серія НОМЕР_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 08 червня 2013 року серія НОМЕР_4.

Протягом останніх декількох років стосунки між ними погіршувались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування.

На даний час, позивач і відповідач проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують.

Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе.

Тому позивач просила шлюб між нею, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі актів про одруження зроблено актовий запис № 154 - розірвати.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.01.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

У судове засідання позивач не з'явилась. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з'явився. Направив до суду письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Судом встановлено, 16 червня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 154, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5.

Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданим Виконавчим комітетом вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 березня 2009 року серія НОМЕР_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, виданим Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 08 червня 2013 року серія НОМЕР_7.

Сторони довгий час спільно не проживають, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства.

Сім'ю зберегти неможливо.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім'ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов'язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що зареєстрований 16 червня 2007 року у Виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 154 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Інформація про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2.

Суддя: Т.В. Дубас