Провадження №2/265/548/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря судового засідання Муратової Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.09.2010 року у розмірі 28 599,13 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.09.2010 року з відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом, в розмір зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, що підтверджується п. 2.1.1.12.2 Договору. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. У порушення ст.ст. 526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 09.12.2018 року має заборгованість в загальній сумі 28599,13 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3844,31 грн.; відсотків за користування кредитом 4484,19 грн.; штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 1338,05 грн. - процентна складова.

11 листопада 2019 року АТ КБ «Приватбанк» подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.09.2010 року, станом на 25.06.2019 року в загальному розмірі 42711,39 грн., та яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 8254, 46 грн; пені за прострочене зобов`язання в сумі 31946,86 грн., та штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. - фіксована частина та 2010,07 грн. - процентна складова. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, згідно якого при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/.kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 42711,39 грн., судовий збір в сумі 1762 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що дійсно Умови та правила надання банківських послуг, починаючи з 2010 року неодноразово змінювалися, але вони є у відкритому доступі на банківському сайті і відповідач повинна була з ними ознайомлюватися. Збільшення тіла кредиту збільшувалося за іншими картками, аніж той яку відповідач отримала відповідно до заяви у 2010 році. Надала суду для огляду оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписаною відповідачем ОСОБА_1 14.09.2010 року. У відповіді на відзив представник банка зазначив, що своїм підписом у заяві від 14.10.2010 року відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Також до позовної заяви долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тому вважає, що сторонами при укладені договору були обговорені всі істотні умови. Також зазначила, що штраф та пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов`язання, а пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Штраф та пеня не є взаємовиключними видами неустойки. Просила уточнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, надавши відповідні розрахунки та виписку по картковим рахункам відповідача.

Відповідачка надала заяву в які просила розглянути справу за її відсутності. 08 квітня надала суду відзив на первісний позов, в якому зазначила, що позов визнає частково, в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3844,31 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 4484,19 грн., що загалом складає 8328,5 грн. Щодо вимог про стягнення неустойки у вигляді штрафів та пені, то вважала їх подвійною відповідальністю за одне і те саме невиконання грошового зобов`язання. Посилаючись на Закон України ««Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», просила відмовити у задоволені позову в частині стягнення пені та штрафів. 31 липня 2019 року надала суду заяву в якій просила відмовити задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку зі спливом строків позовної давності, справу просила розглядати в її відсутність.

Ухвалою суду від 25 березня 2019 року у АТ «ПриватБанк» було витребувано: оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, складеної ОСОБА_1 ; докази на підтвердження повідомлення ОСОБА_3 про зміну (підвищення) процентної ставки за договором б/н від 14.09.2010р. та, у разі наявності, надати додаток до договору, яким встановлено порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу; відомості щодо строку дії платіжної картки згідно вказаного кредитного договору; інформацію за вказаним кредитним договором, в якій відобразити щомісячний залишок за поточною заборгованістю по тілу кредиту, щомісячний залишок простроченої заборгованості за тілом кредиту, щомісячні суми платежів, отриманих від позичальника в рахунок погашення заборгованості.

20 травня 2019 року від представника позивача до суду надійшла відповідь та надано: виписка з банківського рахунку, довідка про строк дії картки, витяг з програмного комплексу про направлення СМС-повідомлення, та розрахунки заборгованості за договором б/н від 14.09.2010р.

Вивчивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 14 вересня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 згідно з умовами якого остання отримала кредит у невизначеному розмірі, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. (а.с. 9).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 09 грудня 2018 року становить 28599,13 грн. і складається із: заборгованості за тілом кредиту 3844,31 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 4484,19 грн., нарахованих пені за несвоєчасне виконання умов договору 18432,58 грн., заборгованість по штрафам в сумі 1838,05 грн. (а.с.5-8).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 25 червня 2019 року становить 42711,39 грн. і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 8254,46 грн., пені за прострочене зобов`язання -31946,86 грн. та заборгованості по штрафам в сумі 2510,07 грн. (а.с.125-126).

Разом з тим, із розрахунків заборгованості наданих банком випливає, що починаючи з 01.09.2014 року по 12.06.2015 року заборгованості за кредитним договором від 14.09.2010 року відповідач не мала.

За змістом Умов та правил для надання послуг банком розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms, в розділі «архів договорів», що були актуальні на час підписання відповідачкою Анкети- Заяви станом на 01.07.2012 року, Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Карти, зазначена в Заяві (п. 2.1.2.1. зазначених Умов).

Пунктами 2.1.2.11. та 2.1.2.12 даних Умов визначено, що карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні Картки, включно. Забороняється використання Карти (її реквізитів) із закінченим терміном дії. Після закінчення терміну дії відповідна Карта продовжується Банком на новий термін (шляхом надання Клієнту Картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення терміну дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.2.9. Умов, клієнт може отримати додаткову карту на своє ім`я, а також надати доступ до карткового рахунку Довіреним особам. При наданні Клієнтом в Банк відповідної Заяви і Пам`ятки Клієнта/Довідки про умови кредитування, а також необхідного пакету документів Банк приймає рішення про відкриття Клієнту або довіреним особам додаткової картки.

Аналіз зазначених Умов та Правил для надання банківських послуг свідчить, що для обслуговування кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви, клієнту надається нова картка з новим терміном дії, лише після закінчення терміну дії картки виданої в день укладання договору (підписання зави). Додаткова ж картка, для обслуговування відповідного кредитного договору, видається виключно на підставі Заяви клієнта.

В матеріалах справи міститься лише одна анкета заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг підписана Малаховської Т.М. 14.09.2010 року. Як вбачається з даної анкети-заяви, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду, номеру та строку дії, інформації про бажання клієнта отримати відповідну картку.

Згідно з п. 2.1.1. Умов та правил для надання послуг , які були актуальні станом на 01.07.2012 року, Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом.

Натомість до суду банком надано відомості про випуск і надання ОСОБА_1 платіжної картки № НОМЕР_1 відповідно до умов кредитного договору, із датою відкриття 14.09.2010р., що відповідає даті укладення цього кредитного договору б/н, з терміном дії, який закінчується у березні 2014 року. (а.с.76).

Із виписки по картрахунку № НОМЕР_1 вбачається що відповідач ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення кредитних коштів за наданим кредитом, що підтверджується також і розрахунками заборгованості за договором від 14.09.2010 року наданих банком. ( а.с. 5-8, 70-75, 125- 126, 148-153).

Розрахунки заборгованості надані банком також свідчать, що після закінчення строку дії картки № НОМЕР_1 , зокрема в період з 01.09.2014 року по 12.06.2015 року, відповідач ОСОБА_1 будь якої заборгованості перед банком за кредитним договором від 14.09.2010 року не мала.

Позиваючись до суду з зазначеним позов представник банку стверджувала, що відповідач ОСОБА_1 в межах обслуговування кредитного договору від 14.09.2010 року отримувала нові кредитні картки. (а.с.76)

Проте, доказів того, що нові платіжні картки, на які банк посилається, зокрема, платіжна картка № НОМЕР_2 з датою відкриття 29.08.2011р., картка № НОМЕР_3 з датою відкриття 19.06.2013р. і картка № НОМЕР_4 з датою відкриття 30.10.2014р. були отримані позичальником саме на виконання і обслуговування укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору кредиту від 14.09.2010 № б/н, а не для обслуговування будь-якого іншого банківського продукту із відповідачем, банк не надав.

З наданих банком відомостей про платіжні картки вбачається, що існують чотири окремих видів договорів, один з яких за рахунком № НОМЕР_1 є предметом розгляду даної справи. Дати відкриття трьох інших карток не співпадають із терміном закінчення попередньої картки НОМЕР_1 . Тож, подовження строку дії кредитного договору не доведений належними і допустимими доказами, як не доведено банком і отримання відповідачем додаткової картки в межах даного договору.

Таким чином, будь-яких доказів на підтвердження продовження (пролонгації) строку дії платіжної картки від 14.09.2010р. станом на дату звернення до суду з позовом (грудень 2018 року) позивачем не надано, як і не надано жодного доказу про отримання відповідачем додаткових карток для обслуговування договору від 14.09.2010 року.

Оскільки, матеріалами справи встановлено, що за кредитним договором від 14.09.2010 року на підставі якого видано відповідачу ОСОБА_1 кредитну картку № НОМЕР_1 заборгованість відсутня, то і відсутні підстави для задоволення позову.

Надана суду представником банку довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 не підписана представником, банку, а тому є неналежним доказом.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 89 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, які ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог і стало підставою для вмотивованого висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже саме зазначені позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях. Отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Керуючись 16, 525, 526, 530, 610, 611, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,6,10,12,13,81-83,141,247,263-264,268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , р/р № НОМЕР_5 , МФО 305299.

Відповідачка: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2019 року.

Суддя: І. Г. Мельник