Справа № 504/2704/19
провадження №2/504/1938/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі - Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини та встановленням додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Після його смерті залишився заповіт на ім`я позивачки, яка є спадкоємцем першої черги, на майно, яке складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті батька позивачка вважала, що заповіту достатньо для прийняття спадщини та їй було невідомо, що необхідно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того, в 2008 року в неї народилась дитина, яка потребувала постійної уваги та часто хворіла, тому, звернувшись до нотаріальної контори їй було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк для подання заяви для прийняття спадщини, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, надала до суду письмову заяву щодо розгляду справи без її участі, а також в своїй заяві вказала на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують про задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 65 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №18, виданого виконавчим комітетом Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 29.11.1977 року, Сербківською сільською радою Комінтернівського району одеської області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис 42. Батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до заповіту від 28.09.2009 року, посвідченого Остромогилевською С.В. секретарем виконавчого комітету Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №51, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.10.2009 року, заповіт був зареєстрований за номером 48250712.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області № 349 від 24.04.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно поховала батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До моменту смерті ОСОБА_2 проживали разом та вели спільне господарство. ОСОБА_1 з моменту народження, ІНФОРМАЦІЯ_6 по теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Всі комунальні платежі сплачує вчасно та в повному обсязі.

Згідно свідоцтва про право власності №9 від 04.05.2001 року на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі рішення виконавчого комітету Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області за номером 19.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 , що визнано відповідачем та не оспорюється ним, вступила в володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті її батька, а саме утримувала будинок та присадибну земельну ділянку як за його життя так і після його смерті, провів його поховання, інші спадкоємці відсутні, тому є підстави вважати що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі позов визнали, ніяких перешкод для надання додаткового строку на прийняття спадщини та встановлення факту прийняття спадщини не встановлено, а тому позов підлягає повному задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України та позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи відносяться на рахунок позивачкі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 353-354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сербківської сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка відкрилася після смерті її батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров