ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року м. Чернівці

справа № 715/1634/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Кулянди М.І., Литвинюк І.М.

секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2019 року, головуючий у І-й інстанції Цуренко В.А.

встановив:

ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору удаваним.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2019 року скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Зазначає, що справа має розглядатись за місцем знаходженням квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа підсудна Глибоцькому районному суду.

Справа№715/1634/19 Головуючий у 1 інстанції Цуренко В.А.

Провадження №22-ц/822/957/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Згідно приписів ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Правила підсудності у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом.

На підставі ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

Згідно частин 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцем знаходження об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України в п.2 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до Цивільного процесуального кодексу (в попередній редакції) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01 березня 2013 року №3 перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.В. 9 грудня 2014 року, удаваним та визнати, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинено договір поділу майна подружжя, за яким нерухоме майно, що знаходитсья по АДРЕСА_2 переходить у особисту приватну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримує у особисту приватну власність квартиру АДРЕСА_1 як компенсацію половини вартості нерухомого майна.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.В. 9 грудня 2014 року, удаваним та вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору про поділ майна подружжя пов`язані між собою, пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 та нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Відповідно приєднаної до матеріалів справи позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна, нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_2 , складається з житлового будинку літ.А, сараю літ.Б, навісу літ.В, альтанки літ.Г, колодязя №1, басейну №2, очисної споруди №3, вимощення № 1, П вартістю 462843 грн.

Відповідно договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.В. 9 грудня 2014 року, вартість нерухомого майна визначена в сумі 100656 грн.

У такому разі спір підлягає розгляду за місцем знаходження об`єкта, вартість якого є найвищою, тобто нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про те, що справа підсудна Глибоцькому районному суду з дотриманням норм процесуального права, якими урегульовано правила територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 26 вересня 2019 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Литвинюк І.М.)

З оригіналом згідно: