Справа № 203/4557/18
Провадження № 2-з/0203/6/2019
УХВАЛА

01 лютого 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву першого заступника прокурора Дніпропетровської області Соскова Р., який діє в інтересах Дніпровської міської ради, про забезпечення позову,

у с т а н о в и в:

28 грудня 2018 року до суду звернувся перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог ТОВ фірма «Техноком», ОСОБА_4, про визнання недійним договору та витребування майна.

Разом з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме приміщення № 2а, у будинку №22, розташованого по проспекту Олександра Поля в м. Дніпро, заборонити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та будь яким іншим особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, поділу обєкту, тощо, вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав щодо спірного нерухомого майна. Заява обґрунтована тим, що предметом спору є нерухоме майно, яке вибуло з власності Дніпровської міської ради поза її волею та яке в подальшому було продано два рази. Таким чином, на даний момент є підстави вважати, що нерухоме майно може бути реалізовано на користь третіх осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні цієї заяви суд виходить з того, що вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як розяснено в п. 1, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нежитлового приміщення, суд доходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду. Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають бути задоволені, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, підстави для зустрічного забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву першого заступника прокурора Дніпропетровської області Соскова Р., який діє в інтересах Дніпровської міської ради, про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення № 2а у будинку 22 по проспекту Олександра Поля у місті Дніпро (реєстраційний номер 101), що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1; 49115, м. Дніпро, вул. Гвая, буд. 86), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2; 49115, м. Дніпро, вул. Гвая, буд. 86), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3; 50037, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Троїцька, буд. 29) на праві спільної сумісної власності.

Заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3) та будь яким іншим особам, у тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно:

вчиняти будь-які дії щодо відчуження, у тому числі шляхом укладання договору купівлі-продажу, дарування, міни, іпотеки, передачу в оренду, поділу обєкту, тощо,

вчиняти будь-які дії, що повязані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно, а саме: приміщення № 2а у будинку 22 по проспекту Олександра Поля в м. Дніпро.

Направити копію ухвали сторонам у справі та до відповідного відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред'явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Ухвала набрала законної сили:

Суддя М.О. Католікян