ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2577/19 Справа № 205/4176/18 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

14 червня 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк (найменування якого згодом змінено на АТ КБ ПриватБанк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказували, що 08 вересня 2010 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначали, що ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 30 квітня 2018 року склав 28.104 грн.98 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором у розмірі 28.104 грн.98 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2.374 грн. 96 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20.765 грн.50 коп., заборгованості за пенею у розмірі 3.150 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1.314 грн.52 коп., а також судовий збір у розмірі 1.762 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 08 вересня 2010 року у розмірі 3.919 грн. 69 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2.374 грн.96 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1.544 грн. 73 коп., а також судовий збір у розмірі 245 грн.74 коп., а всього 4.165 грн.43 коп.

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року в частині відмови у стягненні суми, ухвалити нове рішення, яким позов АТ КБ ПриватБанк задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, відповідачем ці докази не спростовані; відповідач висловив згоду на укладення договору та засвідчив особистим підписом, що згоден з тим, що заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг; відсутність підпису боржника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить про неукладеність договору.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ ПриватБанк на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом отримання кредитного ліміту на платіжну карту, про що свідчить його особистий підпис (а.с.7). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору, відповідачу відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 500 грн.

Позивач наполягав, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 30 квітня 2018 року склала 28.104 грн.98 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2.374 грн.96 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 20.765 грн.50 коп., заборгованості за пенею у розмірі 3.150 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1.314 грн.52 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість за кредитним договором, тому стягненню підлягає заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2.374 грн.96 коп. Крім того, у звязку з невиконанням зобовязань розмір процентів за період з 30 вересня 2014 року по 30 квітня 2018 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 2.374 грн.96 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період, становить 1.544 грн.73 коп. Вимоги про стягнення з відповідача штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1.314 грн.52 коп. - штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають, оскільки сама анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами укладено не було.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з матеріалів справи, а саме: з анкети-заяви, заповненої ОСОБА_2 08 вересня 2010 року (а.с.7), вбачається, що поля для заповнення даних стосовно оформлення кредиту, виду картки, зазначення кредитного ліміту є пустими. У вказаній анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна» або будь-якої іншої картки відповідачу.

За таких обставин, доказів укладення відповідачем та позивачем кредитного договору б/н від 08 вересня 2010 року з встановленим кредитним лімітом 500 грн. позивачем всупереч вимог ст.ст.12,81 ЦПК України не надано.

Доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту не надано, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

В силу ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 жовтня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_3