Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 757/9761/16-ц

провадження № 61-23163св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: державне підприємство «Інформ-ресурси» Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_2,

третя особа - відділ державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року у складі суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

03 березня 2016 позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного підприємства «Інформ-ресурси» Міністерства внутрішніх справ України (далі - ДП «Інформ-ресурси»), ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області про визнання права власності на майно та зобов'язання повернути майно.

Позовна заява обґрунтована тим, що 31 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Ford Scorpio» 1985 року випуску. 19 січня 2016 року в м. Києві по вул. Чорновола позивача зупинив наряд патрульної поліції і вилучив вказаний автомобіль, зазначивши як підставу вилучення оголошення його в розшук ВДВС Ульяновського РУЮ Кіровоградської області, в зв'язку з розшуком майна боржника ОСОБА_2 Вилучений у позивача автомобіль поміщено для тимчасового зберігання на штрафний майданчик по вул. Червоногвардійська, 20 в м. Києві, який належить державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток».

Позивач просив визнати за ним право власності на автомобіль «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та зобов'язати ДП «Інформ-ресурси» повернути йому автомобіль.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року в складі судді: Литвинової І. В. позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Зобов'язано ДП «Інформ-ресурси» повернути ОСОБА_1 автомобіль марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Позивач є фактичним власником автомобіля, тому слід повернути автомобіль «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Оскільки у позивача вилучили автомобіль без законних на те підстав, а тому відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 коштів за зберігання.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ДП «Інформ-ресурси» задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів укладення між ним та ОСОБА_4 31 серпня 2013 року договору купівлі-продажу автомобіля марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Укладення 29 квітня 2015 року ОСОБА_1 з ПАТ «Страхова група «ТАС» договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 не свідчить про набуття позивачем права власності на автомобіль.

Аргументи учасників справи

У січні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржене рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. При цьому посилався на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач придбав автомобіль у особи, яка мала право на його відчуження на підставі довіреності і сплатив продавцю обумовлену ним суму. Позивач отримав від продавця автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і оригінал довіреності на користування і розпорядження автомобілем, а продавець ухилився від переоформлення авто на позивача. Оскільки позивач сплатив вартість авто і сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, він є його законним володільцем. ОСОБА_5 не надав суду жодних заперечень щодо позову і не оскаржував рішення суду першої інстанції, крім того виконавче провадження, щодо нього, виникло вже після набуття автомобіля позивачем.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 19 лютого 2016 року в м. Києві на вул. Чорновола інспектором патрульної служби МВС роти № 8 батальйону № 4 Управління патрульної служби МВС в м. Києві у присутності свідків у ОСОБА_1 був вилучений автомобіль «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 у зв'язку з оголошенням вказаного автомобіля в розшук ВДВС Ульяновського РУЮ Кіровоградської області. Вилучений транспортний засіб поміщений для тимчасового зберігання на штрафний майданчик ДП МВС України «Розвиток».

16 серпня 2016 року між ДП МВС України «Розвиток» та ДП МВС України «Інформ-Ресурси» був підписаний акт прийому-передачі транспортних засобів, які знаходились на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів. На підставі цього акту ДП МВС України «Інформ-Ресурси» були передані транспортні засоби, в тому числі, і автомобіль марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Суди встановили, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_4

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15 зроблено висновок, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів укладення між ним та ОСОБА_4 31 серпня 2013 року договору купівлі-продажу автомобіля марки «Ford Scorpio», 1985 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат