П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 237/5226/17

Номер провадження 22-ц/804/46/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Мироненко І.П., Попової С.А.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

відповідач - ОСОБА_6

третя особа - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СОЮЗ» (далі ПАТ КБ «СОЮЗ») на заочне рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року, у складі судді Ліпчанського С.М., дата складення повного судового рішення 11 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ) про визнання права власності, зняття арешту з автомобіля та стягнення заборгованості за договором поруки.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі договору між ним та ОСОБА_5 останній 01 серпня 2016 року зобов'язався передати йому у приватну власність автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, за що він сплачує грошові кошти у розмірі 350 000 грн. Зазначені кошти були отримані ОСОБА_5, що підтверджується розпискою, а ОСОБА_5 передав йому технічний паспорт на вказаний автомобіль. Однак, зареєструвати право власності на автомобіль йому не вдалося, оскільки 21 листопада 2016 року державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ Рагімовою А.Н. на автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1 було накладено арешт та зазначене майно оголошено в розшук у зв'язку із виконавчим провадженням № 51239353, відкритим на підставі виконавчого листа №185/3629/15-ц, виданого 04 травня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Оскільки на теперішній час ОСОБА_5 не виконав свої

зобов'язання за розпискою від 01 серпня 2016 року, просив визнати за ним право власності на автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 та зняти з нього арешт, а також стягнути зі ОСОБА_6 заборгованість за договором поруки.

Заочним рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. Знято арешт з автомобіля JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, накладений ВПВР Департаменту ДВС МЮУ за виконавчим провадженням № 51239353. Стягнута зі ОСОБА_6 заборгованість за договором поруки.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участь у справі, а саме, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СОЮЗ» (далі ПАТ КБ «СОЮЗ»), посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не залучив ПАТ «КБ «СОЮЗ» до участі в справі як третю особу, хоча йому було відомо, що ПАТ «КБ «СОЮЗ» має право на грошові кошти від продажу автомобіля в рамках виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_5, на підставі якого було накладено арешт на спірний автомобіль. Крім того, оскільки договір купівлі - продажу транспортного засобу не укладався, автомобіль не знятий з обліку МВС України і залишається зареєстрований за ОСОБА_5, то він не є власністю позивача ОСОБА_4, а тому, у суду не було правових підстав для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу, в порядку визначеному ст.360 ЦПК України, не подано.

Рішення суду, в частині стягнення зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором поруки, не оскаржується.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися; про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належними чином; клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням вимог ст.ст.210,371 ЦПК України справа розглянута у відсутності відповідачів.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «КБ «СОЮЗ» Жадана К.М., який просив скаргу задовольнити, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 автомобіль JAGUAR XKR 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_5

З розписки від 01 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_4 350 000 грн. за автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який йому належить на праві власності, та зобов'язався передати у власність ОСОБА_4 зазначений автомобіль в строк до 30 листопада 2016 року.

01 серпня 2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №1, відповідно до якого ОСОБА_6 зобов'язався відповідати перед ОСОБА_4 за виконання зобов'язань ОСОБА_5, що виникли з розписки від 01 серпня 2016 року. Відповідно до п. 3.2. договору поруки поручитель забезпечує виконання зобов'язання у розмірі 500 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року з ОСОБА_5 та ТОВ «Альтком «Бетон-Строй» солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ «СОЮЗ» заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2013 року в сумі 2 668 547 грн.

Вказане рішення було передано для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2016 року постановами державного виконавця вказаного Департаменту Рагімовою А.Н. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_5 та оголошено в розшук майно боржника, в тому числі автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 (а.с.14-17).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та визнаючи за ним право власності на автомобіль зі зняттям з нього арешту, суд першої інстанції виходив з того, що право власності ОСОБА_4 на автомобіль було порушено, оскільки автомобіль був придбаний ним 01 серпня 2016 року, а 21 листопада 2016 року на нього було накладено арешт.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Частиною 4 ст.334 ЦК України встановлено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачу реєстраційних документів і номерних знаків.

У даному Порядку міститься вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: «Транспортний засіб знято з обліку для реалізації».

Відповідно до п. 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

Договір купівлі - продажу підлягає обов'язковій державній реєстрації та право власності на автомобіль виникає у набувача з моменту реєстрації транспортного засобу в органах ДАІ.

У справі, яка переглядається, установивши, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та залишається зареєстрованим за ОСОБА_5 на час розгляду справи, суд дійшов не правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на спірний автомобіль на підставі статті 392 ЦК України.

Зважаючи на те, що позивач у встановленому законом порядку не набув права власності на автомобіль, його вимоги в частині визнання за ним права власності на автомобіль не підлягають задоволенню також із тих підстав, що суд не підміняє собою інші органи влади, які уповноваженні законодавством для здійснення державної реєстрації автомобілів і дані повноваження не входять до компетенції суду.

Колегія суддів не може погодитися і з рішенням суду про скасування арешту автомобіля, накладеного постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рагімовою А.Н. 21 листопада 2016 року, оскільки дії державного виконавця відповідали положенням матеріального закону.

Так, згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Частиною п'ятою статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з абз. 3 частини п'ятої вказаної статті Закону України "Про виконавче провадження" у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Як свідчать матеріали справи, державний виконавець Рагімова А.Н., в рамках виконавчого провадження № 51239353, відкритим на підставі виконавчого листа №185/3629/15-ц, виданого 04 травня 2016р. Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, за яким з ОСОБА_5 та ТОВ «Альтком «Бетон-Строй» стягнуто солідарно на користь ПАТ «Комерційний банк «СОЮЗ» заборгованість за кредитним договором № 21/36-КЛТ-13 від 24 грудня 2013 року в розмірі 2 668 547,94 доларів США здійснила дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» в межах своєї компетенції, а саме, винесла постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_5 - автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

Виходячи з наведеного, колегією встановлено, що постанова державного виконавця від 21 листопада 2016 року не суперечить вищенаведеним нормам законодавства, оскільки стосується арешту конкретного індивідуально визначеного майна.

Переконливих та передбачених законом підстав для скасування арешту на вказане майно в рішенні суду першої інстанції не наведено, а тому, з урахуванням вказаних вище положень матеріального закону, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «СОЮЗ» про невідповідність судового рішення вимогам ст. 263 ЦПК України та наявності підстав для його скасування з відмовою ОСОБА_4 у позові і в цій частині.

Оскільки матеріали справи не містять даних про виконання ОСОБА_5 рішення суду від 04 травня 2016 року про погашення заборгованості за кредитним договором, доводи позовної заяви ОСОБА_4 про безпідставність накладення державним виконавцем арешту на майно - автомобіль JAGUAR XKR, державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що фактично позивачу не належить, не можна вважати порушенням його прав та законних інтересів.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При перегляді справи за апеляційною скаргою ПАТ КБ «СОЮЗ» апеляційний суд враховує постанови Верховного Суду від 15 лютого 2018 року справа № 640/7052/16-ц провадження № 61-4678св18.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заочне рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 не відповідає вимогам матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ПАТ КБ «СОЮЗ» підлягає задоволенню шляхом скасування рішення в цій частині та відмови ОСОБА_4 у позові.

Частина 13 ст.141 ЦПК України визначає, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, скасовує рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги ПАТ КБ «СОЮЗ» та скасуванням рішення суду, понесені ПАТ КБ «СОЮЗ» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1920 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства (а.с.93).

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СОЮЗ» задовольнити.

Заочне рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 11 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної

виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4, проживає АДРЕСА_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «СОЮЗ» () у відшкодування судового збору 1920 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 25 лютого 2019 року.

Судді Л.М.Кочегарова

І.П.Мироненко

С.А.Попова