Справа № 450/2369/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/811/1024/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 року в складі судді Мельничук І.І. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , з участю третьої особи без самостійних вимог Державна архітектурно будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією,-

встановила:

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , з участю третьої особи без самостійних вимог Державна архітектурно будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Львівської області про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією.

Вимоги обґрунтовувала тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . У 2013 році відповідачами, як власниками квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , проведено самочинні (без належного дозволу на будівництво) прибудови до належних їм квартир на прибудинковій території, яка є власністю співвласників будинку, чим порушено її права, як власника квартири у вищевказаному будинку, а саме призвело до погіршення інсоляції її квартири та існуючої інфраструктури, зниження ринкової вартості належного їй житла.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просилаусунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією, які вчиняються власниками квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 та квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2 по АДРЕСА_5 та привести земельну ділянку у попередній стан шляхом демонтажу самочинно зведених споруд та покладення на відповідачів судових витрат, стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 на її користь суму загального відшкодування збитків 25000,00 гривень, в тому числі: витрати за надання правової допомоги в розмірі 15000,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень (т. 2 а.с. 127-131).

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Державна архітектурно будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Львівської області про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті згідно з ухвалою суду від 09.11.2016 року шляхом заборони ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ) здійснювати будь які підготовчі роботи, будівельні роботи з реконструкції щодо прибудови до будинку за адресою: АДРЕСА_5 на земельній ділянці, яка відноситься до прибудинкової території даного будинку та заборони Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Львівської області, ОСОБА_7 Львівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, Пустомитівській районній державній адміністрації вчиняти будь які дії щодо надання документів, які надають право на виконання будівельних робіт, узаконення будівництва та/або введення його в експлуатацію або будь які інші щодо будівництва, розташованого на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_8 Т.Д., вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими є недоведеними, суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, в результаті чого дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що підставою для звернення позивачки, як власника квартири АДРЕСА_1 , до суду стало самовільне, здійснене окремими мешканцями будівництво на прибудинковій території, яка призначена для обслуговування будинку, без дозвільних документів, згоди мешканців та без проведення передбаченого законодавством обстеження будинку з метою збереження його міцності і стійкості, з порушенням будівельних норм та вимог містобудування.

Стверджує, що відповідні дії відповідачів спричинили зменшення допоміжного приміщення загального користування, самовільно змінено фасад будинку, захоплено частину дороги загального користування, що спричинило незручності у заїзді транспорту до під`їзду будинку та зменшення вартості квартир у будинку.

Покликається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником тільки після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою або договору суперфіцію та реєстрації відповідною Інспекцією декларації щодо об`єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорії складності.

Апелянт вважає, що наданий відповідачами Державний акт на право постійного користування землею від 28.05.1995 року № 001048 виданий Львівському управлінню акціонерного товариства «Електро» та лист цього товариства від 23.05.2013 року про не заперечення проти проведення прибудови, не є правовстановлюючими документами, які наділяють відповідачів правом власності чи користування земельною ділянкою або здійснення забудови на такій, тому будівництво вважається самочинним.

Вважає, що одне лише цільове призначення земельної ділянки не дає право відповідачам добудовувати до своїх квартир нові приміщення та самовільно займати земельну ділянку загального користування.

Звертає увагу, що рішенням виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської ради № 58 від 24.06.2010 року забудовникам надано лише дозвіл на збір вихідних даних і проектування, а не на виконання будівельних робіт, крім цього таке рішення не є дозвільним документом на виконання будівельних робіт, а лише дає дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації.

При цьому вважає, що дане рішення прийнято виконавчим комітетом з перевищенням повноважень.

Будівельні роботи, при яких відбувається зміна зовнішніх геометричних розмірів фундаменту, потребують оформлення права на земельну ділянку, чого дотримано не було.

Рішення Сороки-Львівської сільської ради № 219 від 03.11.2016 року щодо доручення сільському голові виступити замовником технічної документації до спірного будинку також не є належним погодженням на здійснення будівельних робіт із добудови.

Звертає увагу, що згоду на прибудову відповідачами житлових кімнат надано меншою половиною мешканців будинку, а потрібна згода всіх власників квартир.

Також, суд не надав оцінки листам Державної архітектурно-будівельної інспекції України про інформування Головного управління національної поліції України у Львівській області про факт самовільного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва на ній.

Вважає, що на спірні правовідносини поширюється положення ст. 376 ЦК України, оскільки наявні всі ознаки здійснення будівельних робіт без відповідних дозволів та погоджень, тому не погоджується з висновком суду про те, що ст. 376 ЦК України не підлягає застосуванню через те, що одним із відповідачів здійснено прибудову до належної йому квартири, яка розташована на другому поверсі.

Стверджує, що згоди на будівництво позивач не давала, інтереси інших мешканців будинку не враховані жодним чином.

Більше того, самочинне будівництво суперечить громадським інтересам мешканців та здійснюється з істотним порушенням будівельних норм та заподіяння шкоди майну.

Оскільки територія навколо будинку АДРЕСА_5 , відноситься до прибудинкової території і знаходиться у спільній сумісній власності власників квартир будинку, володіння і користування такою прибудинковою територією повинно здійснюватися співвласниками за спільною згодою, а задоволення відповідачами їх власних потреб є незаконним та суперечить меті, для якої призначена прибудинкова територія.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному розмірі. Стягнути судові витрати.

05.06.2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, у якому відповідач покликається на наявність у нього проектної документації, відповідність прибудови будівельним нормам та правилам, не заперечення сільською радою, як власником землі, на відповідну прибудову. Звертає увагу на те, що проти іншої добудови у чотири поверхи, яка проведена під квартирою позивачки, вона не заперечує. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі на момент проведення добудови житлової кімнати до належних їм квартир, мали усі необхідні дозволи на проведення такої, крім того Сороки Львівська сільська рада, як власник земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_5 , не заперечувала проти проведення вищевказаної добудови, тому права позивача діями відповідачів жодним чином порушені не були.

Щодо земельної ділянки суд зазначив, що позивач ОСОБА_4 не є, в силу вимог чинного законодавства України, власником чи користувачем спірної земельної ділянки, оскільки дана земельна ділянка не відводилась (не передавалась у власність) у встановленому законом порядку ані співвласникам квартир у вищевказаному житловому будинку, ані відповідному об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку, відтак право позивача, в даному випадку, жодним чином не порушене.

Крім цього, вимога позивача про стягнення з відповідачів на її користь суми загального відшкодування збитків 25000,00 гривень, в тому числі витрати за надання правової допомоги в розмірі 15000,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень також не підлягає до задоволення, оскільки така вимога є похідною від основної.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України колегія суддів враховує таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності серії КММ НОМЕР_1 001834 позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 6).

Як вбачається з листа Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» № 2439 від 28.07.2016 року та свідоцтва про право власності серії КММ № 001826, відповідач ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 власником квартири АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 7).

Згідно із Держаним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_2 , виданого Сороки Львівської сільської Ради народних депутатів від 28.05.1996 року та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 від 16.02.2016 року, земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_5 , розташована на землях громадської та житлової забудови, цільове призначення вищевказаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, перебуває у власності територіальної громади села Муроване Пустомитівського району Львівської області в особі Сороки Львівської сільської ради та передана у постійне користування Львівському управлінню акціонерного товариства «Електро» (т. 1 а.с. 159-166).

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що цільове призначення зазначеної вище земельної ділянки дозволяє проводити реконструкцію (перепланування, переобладнання) квартир з прибудовою житлових кімнат без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Таке ж зазначено у ст. 5 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», за якою спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Таким чином, сторони у справі є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

На запит позивача ОСОБА_4 від 20.07.2016 року листом від 28.07.2016 року ОКП «БТІ та ЕО» повідомило останню про те, що відомості про самовільне перепланування (добудов) до відповідних квартир станом на 29.12.2012 р. в інвентаризаційні справі на будинок АДРЕСА_5 , в БТІ відсутні (т.1. а.с. 7).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_4 з приводу відповідних порушень допущених, на її думку, відповідачами у процесі здійснення самовільної добудови, зверталась в органи місцевого самоврядування та органи державної влади, що власне є підставою заявленого позову (т. 1 а.с. 10-15).

Спеціальною матеріально-правовою нормою, що міститься в частині першій ст. 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визнано самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил, як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

З урахуванням змісту статті 376 ЦК України в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою.

Для з`ясування цих фактів суд має визначити суб`єктний склад спірних правовідносин, тобто встановити коло осіб, які є власниками або користувачами суміжних земельних ділянок чи співвласниками або співкористувачами земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво та наявність чи відсутність їх обґрунтованих заперечень щодо самочинного будівництва, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із рішенням виконавчого комітету Сороки Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 58 від 24.06.2010 року ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 З. І ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 надано дозвіл на добудову житлової кімнати до належних їм квартир АДРЕСА_2 АДРЕСА_4 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 (т. 1 а.с. 157).

Крім цього, рішенням 9 ї сесії 7 го демократичного скликання Сороки Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 219 від 03.11.2016 року, за результатами розгляду заяви жителів, в т.ч. відповідачів, будинку АДРЕСА_5 , було доручено сільському голові виступити замовником технічної документації до вищевказаного будинку, оплату за виготовлення якої провести за рахунок заявників (т. 1 а.с. 156).

В цьому контексті колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо перевищення повноважень Сороки-Львівської сільською радою ухвалюючи відповідні рішення, оскільки такі є чинними, ніким не оскаржувались та не скасовувались, належних та допустимих доказів про те, що такі рішення були предметом судового розгляду сторона позивача не надала.

В свою чергу, в матеріалах справи наявний Меморандум дружніх відносин проживання, підписаний мешканцям будинку АДРЕСА_5 , зокрема останні зазначили, що жодних претензій один до одного по питанню добудови приміщень не мають, з метою покращення житлових умов проживання у будинку збов`язуються не чинити перешкод у добудовах (т. 1 а.с. 158).

20.05.2013 року ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 звернулися до ЛУ ЗАТ «ЕЛЕКТРО», як до належного постійного землекористувача за дозволом на прибудову до будинку АДРЕСА_5 в АДРЕСА_5 (т.1 а.с. 168).

23.05.2013 року Львівське управління Закритого акціонерного товариства «Електро» надало згоду землекористувача на проведення прибудови до відповідни квартир згідно розробленого проекту (т. 1 а.с. 167).

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 "Про архітектурну діяльність" будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 26, ч. 1 ст. 34 Закону України "По регулювання містобудівної діяльності" суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

В матеріалах справи знаходиться Проект Прибудови житлових кімнат до будинку на АДРЕСА_5 , розроблений Приватним акціонерним товариством «Проектно вишукувальний науково дослідний конструкторсько технологічний інститут «Укразахіденергопроект», такий проект розроблений у відповідності до чинних норм, правил та стандартів, відтак відповідає будівельним нормам та стандартам України (т. 1 а.с. 169-190).

Разом з тим, з відповіді Департаменту державної архітектурно-Будівельної інспекції у Львівській області від 12.02.2016 року № 1013-6/787-15 встановлено, що в єдиному Реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт тощо, відсутня інформація щодо добудови на другому поверсі у квартирі ОСОБА_2 (а.с. 15).

Таким чином, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не надали суду доказів про те, що зверталися до органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт щодо проведення реконструкції належних їм на праві власності квартир.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про те, що відповідачі на момент проведення добудови житлової кімнати до належних їм квартир, мали усі необхідні дозволи на проведення такої.

Разом з тим, згідно із ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

При цьому, знесення самочинного об`єкта нерухомості, відповідно до статті 376 ЦК України, є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

В цьому контексті, колегія суддів звертає увагу на відсутність в матеріалах справи експертних висновків з приводу того, чи є технічна можливість виконати перебудову, чи відмовляється від її виконання забудовники, чи існує технічна можливість демонтажу без нанесення шкоди будівлі, відповідно діючим будівельним санітарним та протипожежним нормам.

Відповідно до ст.ст. 12, 76, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування істотного порушення будівельних норм і правил, покладається на позивача, однак ОСОБА_4 за відсутності претензій зі сторони відповідних органів державної влади або органу місцевого самоврядування,не надала суду жодного доказу існування такого порушення при здійсненні відповідачами добудови житлової кімнати до належних їм квартир.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно відповіді виконавчого комітету Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Сороки-Львівська сільська рада рішенням № 69 від 08.07.2005 року давала дозвіл на прибудову веранди-балкону до житлового будинку АДРЕСА_5 гр. ОСОБА_14 , при цьому, в проектній пропозиції добудови, яка була погоджена головним архітектором та сільським головою, є підписи сусідів про надану згоду та у тому числі позивача ОСОБА_4

Тобто, згоду на добудову іншим власником до квартири, яка знаходиться у будинку АДРЕСА_5 , позивач ОСОБА_4 надала.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні прибудинковою територією, які вчиняються власниками квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 та квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2 по АДРЕСА_5 та приведення земельної ділянки у попередній стан шляхом демонтажу самочинно зведених споруд, при цьому помилковий висновок суду першої інстанції про те, що до правовідносин з приводу проведеної добудови відповідачем ОСОБА_2 не можуть бути застосовані положення ст. 376 ЦК України, а також що відповідачі на момент проведення добудови житлової кімнати до належних їм квартир, мали усі необхідні дозволи на проведення такої добудови, не може бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

За відсутності підстав для задоволення вимоги про демонтаж спірних споруд, не підлягають задоволенню і інші вимоги про стягнення судових витрат та моральної шкоди, які є похідними від основних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 липня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк