Провадження № 2/750/191/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І.В.,

із секретарем судового засідання Юрченко І. В.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1, відповідачів, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ОСОБА_6 виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду із позовом до своєї колишньої дружини ОСОБА_4 та свого сина ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 41 корпус № 3 в будинку № 10 по вул. Курсанта Єськова в м. Чернігові.

В обґрунтування позову зазначив про те, що відповідачі не проживають в цій квартирі більше ніж рік без поважних причин, що є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України. Будь-які речі відповідачів в квартирі відсутні, комунальні платежі сплачує лише позивач, крім того відповідач ОСОБА_4 проживає тривалий час за іншою адресою: будинок 24 по провулку Бакуринському в м. Чернігові.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.11.2018 року відкрите провадження у справі та призначене судове засідання.

Позивач та представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач повідомив суду, що сімя переїхала з квартири у будинок через те, що у квартирі було мало місця, а відповідач була вагітна третьою дитиною. Назад у квартиру він повернувся сам після припинення шлюбних стосунків з відповідачем в 2013 році, ним було замовлено вантажний автомобіль для перевезення речей, які належали господарю будинку 24 по вул.. Бакуринського. В судовому засіданні позивач визнав факт, що син звертався до нього із проханням пожити у спірній квартирі, через те, що не зійшовся характером із новим чоловіком мами, однак позивач на той час проживав із жінкою, а ця квартира є однокімнатною, тому він домовився про те, щоб син пожив у тітки.

Відповідачі та представник відповідачів ОСОБА_4 ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідачу створюються перешкоди в користуванні житлом, а тому вони не проживали в цьому приміщенні. ОСОБА_5 повідомив, що позивач чинив йому перешкоди у користуванні квартирою, він вказав, що ще в 2014 році позивач повідомив його про те, що він відправив речі, які були в квартирі за новим місцем проживання відповідачів. ОСОБА_5 вказував, що він мав ключі від квартири, і у періоди загострення алкогольної залежності позивача він забирав квитанції, у бабусь ключів не було. Коли відповідач потрапляв до квартири, то там завжди було дуже брудно. Через деякий час ключі від квартири у нього забрала бабуся. ОСОБА_5 зазначав, що він просив дозволу у позивача пожити у квартирі однак позивач повідомив про те, що він мешкає із жінкою, а квартира однокімнатна, ОСОБА_5 вказав, що хоча він і перебував у скрутному становищі користуватися квартирою він не міг через проживання у квартирі сторонньої для нього особи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що квартира № 41 корпус № 3 в будинку № 10 по вул. Курсанта Єськова в м. Чернігові належить ОСОБА_3, що підтверджується копією договору дарування від 11.11.1994 року (а.с. 4).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 6)

Відповідачі зареєстровані в квартирі № 41 корпус № 3 в будинку № 10 по вул. Курсанта Єськова в м. Чернігові, що підтверджується копією довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 8033 від 16.10.2018 року (а.с. 5) та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 13.11.2018 року (а.с. 21-22).

Позивачем до позовної заяви подано акт в якому зазначено, що відповідачі не проживають у квартирі № 41 корпус № 3 в будинку № 10 по вул. Курсанта Єськова в м. Чернігові з 2012 року у звязку із розлученням та зміною місця проживання (а.с. 7).

Допитана у судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_4 повідомила суду, що із квартири № 41 корпус № 3 в будинку № 10 по вул. Курсанта Єськова в м. Чернігові вона вибула добровільно, о з 2009 року позивач звільнився з роботи та ніде не працює, вони сімєю переїхали до будинку і до 2013 року виплачувала борги за комунальні послуги, комплект ключів, які мала відповідач до дверей не підходив. Відповідач повідомила суду, що у неї був маленький магазин у будинку навпроти, де розташована квартира, однак всупереч всім її спробам вона не могла поспілкуватись з позивачем. Діти проживали разом з нею. Свідок також повідомила суду про те, що до квартири їздила сама, бачила, що у квартирі було увімкнене світло, двері квартири ніхто їй не відчиняв, з лютого 2018 року відповідач не могла звязатися із позивачем. Свідок зазначала, що іншого житла вона не має, письмово до позивача чи правоохоронних органів не зверталася. Позивач просив повернути йому ключі від квартири, але комплект ключів відповідач залишила собі, в липні 2013 року вона намагалася потрапити до квартири однак не змогла. Крім того ОСОБА_4 повідомила, що з 2014 року проживає з іншим чоловіком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що сторони розлучилися в 2012 році, позивач у справі в квартирі проживає один, вона також повідомила суду, що не чула про те, що діти та мати вселялись в квартиру.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 повідомив суду, що позивач заселився у порожню квартиру. Він повідомив про те, що йому відомо, що позивач розлучився з відповідачем, про заміну замків йому нічого не відомо, відповідача ОСОБА_4 він не бачив після 2009 року, дитячі речі в квартирі відсутні, 3 2008 року по 2013 рік у квартирі мешкали квартиранти.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 повідомила суду, що з позивачем вона проживає у громадянському шлюбі з 2016 року, а з 2017 року вони взяли шлюб. ОСОБА_9 повідомила суду, що відповідача ОСОБА_4 вона ніколи не бачила і в квартирі вона не зявлялася. Відповідача ОСОБА_5 свідок бачила в гостях у бабусі, до якої він приходив до квартири разом із дружиною, однак вимог щодо проживання у ній не висував.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10. повідомила суду, що відповідач ОСОБА_4 після розлучення із позивачем залишилися на вулиці з дітьми. В 2013-2014 роках ОСОБА_4 по 2-3 рази в тиждень вона заходила у будинок та намагалась потрапити у квартиру так як там були дитячі речі, ключі від квартири та від домофону у неї були відсутні. Свідок повідомила, що двері в квартиру не відчиняли, крім того повідомила, що позивач мав схильність до вживання алкоголю через що неодноразово проходив лікування. З якою метою поверталась до квартири свідок не зазначила.

IV. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України,завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 в 2009 добровільно виселилась з квартири № 41 корпус 3 в будинку № 10 по вул. Єськова в м. Чернігові в будинок 24 пров. Бакуринського, в м. Чернігові, в спірній квартирі не проживає більше року без поважних причин та наміру проживати в цій квартирі не висловлювала з 204 року по день подання позовної заяви, з 2014 року мешкає разом з іншим чоловіком за іншою адресою, доказів на підтвердження того, що вона намагалась вселитись у квартиру, приходила до квартири з речами, суду не надані. Отож, позовні вимоги в частині визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягають задоволенню.

У задоволенні позовних вимов до ОСОБА_5 слід відмовити, так як на час виселення із спірної квартири в будинок 24 пров. Бакуринського, 24 в м. Чернігові був малолітньою особою, йому було 13 років, після досягнення повноліття в 2014 році, він вживав заходів щодо проживання в спірній квартирі, що визнано позивачем, однак не міг проживати в ній через відмову батька.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с.1), відповідно до Закону України Про судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У звязку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню на 50%, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Чернігів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_4 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Чернігів, паспорт серії НК №810121) та ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживанням. Чернігів, АДРЕСА_1, паспорт серії НМ № 430168) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Чернігів, паспорт серії НК №810121) такою, що втратила право користування квартирою 41 корпус 3 будинок 10 по вул.. Курсанта Єськова в м. Чернігові.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Чернігів, паспорт серії НК №810121) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Чернігів, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) 352 грн 40 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 20.02.2019.

Суддя: І.В. Литвиненко