Справа № 310/135/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.

при секретарі Олійник Н.М.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Бердянського міськрайонного центру зайнятості про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 28.10.2014 року він перебуває на обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення. Він звернувся до Бердянського районного центру зайнятості як внутрішньо переміщена особа з Донецької області за отриманням соціальних послуг та матеріального забезпечення на випадок безробіття 16.02.2015 року.

При реєстрації у Бердянському районному центрі зайнятості відповідно до вимог абзацу 2 частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» він надав нотаріально посвідчену заяву про припинення трудових відносин з 14 лютого 2015 року за статтею 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням з підтвердженням того, що ця заява надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У зв'язку з відсутністю підходящої роботи в цей же день йому було надано статус безробітного та з 23.02.2015 р. призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу понад 10 років у розмірі 70 % від середньої заробітної плати (доходу).

Із довідки від 28.10.2014 року про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасового окупованої території України або району проведення антитерористичної операції вбачається, що він (ОСОБА_3 паспорт серії ВС №871005, виданий 01.03.2001 року Пролетарським РВДМУ УМВС України в Донецькій області) перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції), а саме з м. Жданівка Донецької області до м. Бердянська 17 серпня 2014 року і отримав статус тимчасово переміщеної особи.

У зв'язку з отриманням нового паспорту серії СЮ №378102, який видано 21.01.2015 року Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області, йому видано довідку від 11.06.2015 року за якою він перемістився в м. Бердянськ 17 жовтня 2014 року і отримав статус тимчасово переміщеної особи.

Через вище вказане, він звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом, який уточнювався, до Бердянського районного центру зайнятості, треті особи - Донецька обласна громадська організація «Захист справедливості», Національне антикорупційне бюро України, Кіровська центральна міська лікарня, про визнання протиправними дій щодо зменшення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат на випадок безробіття за періоди роботи за липень 2014 р. - 22 дні, серпень 2014 р. -31 день, та розрахунку денної суми середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат на випадок безробіття в сумі 128,59000 грн., а також відмови у проведенні перерахунку допомоги по безробіттю; зобов'язання здійснити з 23.02.2015 р. перерахунок допомоги по безробіттю з урахуванням поважних причин у перерві страхового стажу, за яку сплачені страхові внески, в період зайнятості в зоні проведення АТО та інших поважних причин (з липня 2014 р. по лютий 2015 р.), виключивши із розрахунку липень та серпень 2014 р. як місяці, за якими він як застрахована особа не працював з поважних причин, при перерахунку допомоги по безробіттю.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.02.2018 р. по справі №310/4108/16а позов задоволено частково, визнано протиправними дії Бердянського районного центру зайнятості при здійсненні розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу) ОСОБА_3 для подальшого розрахунку виплат допомоги по безробіттю; зобов'язано Бердянський районний центр зайнятості здійснити перерахунок ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з урахуванням заробітної плати за основним місцем роботи та за сумісництвом за шість календарних місяців у дванадцятимісячному періоді перед настанням страхового випадку, за який нараховувались страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, не враховуючи в розрахунковий період липень 2014 року та серпень 2014 року, та з урахуванням раніше нарахованих та виплачених грошових коштів; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідачем був зроблений відповідний перерахунок і різниця склала 12934,11 грн., які були йому виплачені 22.08.2018 року.

Посилаючись на приписи ч.2 ст. 625 ЦК України, просив стягнути з Бердянського міськрайонного центу зайнятості на його користь грошові кошти у розмірі 6559,27 грн., що складаються з: 1206,16 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, 5353,11 грн. - інфляційні втрати; а також судові витрати у розмірі 768,40 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити. У відзиві на позов зазначив, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.02.2018 року по справі №310/4108/16а про зобовязання здійснити перерахунок ОСОБА_3 допомоги по безробіттю, між сторонами виникло грошове зобовязання. І лише невиконання такого зобовязання, а саме невиконання рішення суду, зумовлює застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України.

Дане рішення суду набрало законної сили 09.07.2018 року, 22.08.2018 року було зроблено перерахунок та перераховано ОСОБА_3 12934,11 грн., а отже відсутні підстави для застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України.

Окрім того, зазначив про наявність рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019 року по справі 280/5038/18, яким задоволено позов ОСОБА_3 до Бердянського міськрайонного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу №НТ150527 від 27.05.2015 року в частині, зобовязання вчинити певні дії.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Бердянському міськрайонному центрі зайнятості та з 23.02.2015 року отримував допомогу по безробіттю.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.02.2018 р. по справі №310/4108/16а позов ОСОБА_3 задоволено частково - визнано протиправними дії Бердянського районного центру зайнятості при здійсненні розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу) ОСОБА_3 для подальшого розрахунку виплат допомоги по безробіттю; зобов'язано Бердянський районний центр зайнятості здійснити перерахунок ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з урахуванням заробітної плати за основним місцем роботи та за сумісництвом за шість календарних місяців у дванадцятимісячному періоді перед настанням страхового випадку, за який нараховувались страхові внески, які підтверджуються даними Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, не враховуючи в розрахунковий період липень 2014 року та серпень 2014 року, та з урахуванням раніше нарахованих та виплачених грошових коштів.

Внаслідок протиправних дій відповідача, ОСОБА_3 недотримав наступні суми за періоди: 23 28.02.2015 367,37 грн.; 01 31.03.2015 1898,10 грн.; 01 30.04.2015 1836,87 грн.; 01 0 12.05.2015 757,76 грн.; 28 31.05.2015 195,93 грн.; 01 30.06.2015 1469,51 грн.; 01 31.07.2015 1518,49 грн.; 01 21.08.2015 1028,67 грн.; 22 31.08.2015 428,60 грн.; 01 30.09.2015 - 1285,81 грн.; 01 31.10.2015 грн. 1328,67 грн.; 01 19.11.2015 818,33 грн., на загальну суму 12934,11 грн., які були виплачені позивачу 22.08.2018 року.

Згідно ст.. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам .

Підстави виникнення зобовязань визначені у ст. 11 ЦК України. Зокрема, згідно ч. 3 вказаної статті цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеному в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2017 року, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Протиправність дій відповідача при здійсненні розрахунку середньоденної заробітної плати (доходу) позивача для подальшого розрахунку виплат допомоги по безробіттю останньому підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Сума недоотриманої допомоги по безробіттю розрахована відповідачем за періодами і позивачем не оспорюється.

Отже, розмір інфляційних втрат за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми складає разом 6559,27 грн. і підтверджується розрахунком позивача.

Доводи відповідача щодо наявності рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2019 року по справі 280/5038/18 суд до уваги не приймає, оскільки вказаним рішенням визнано протиправним та скасовано наказ відповідача в частині скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 з 13.05.2015 по 27.05.2015, що не охоплюється позовними вимогами у даній справі.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з Бердянського міськрайонного центу зайнятості () на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 6559,27 грн., що складаються з трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення у розмірі 1206,16 грн., а також 5353,11 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з Бердянського міськрайонного центу зайнятості () на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. І. Крамаренко