Справа № 428/6873/18
Провадження № 22-ц/810/29/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Назарової М.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Луганської В.М.,

за участю секретаря: Сінько А.І.

стягувача ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

представника боржника ОСОБА_3,

учасники справи: заявник - ОСОБА_1, боржник - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 грудня 2018 року

у цивільній справі за заявою боржника ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3, стягувач - ОСОБА_1, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року боржник ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаною заявою, яку мотивувала тим, що 20.06.2018 року Сєвєродонецьким міським судом було винесено судовий наказ по цивільній справі № 428/6873/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_6.

Просить визнати судовий наказ Сєвєродонецького міського суду від 20.06.2018 року таким, що повністю не підлягає виконанню з дати його винесення, тобто таким, що взагалі не підлягає виконанню, оскільки син боржника ОСОБА_4 як проживав з нею, так і продовжує проживати, знаходячись на її утриманні, а не на утриманні стягувача. Дитина зареєстрована з нею за однією адресою: АДРЕСА_1. Фактично ОСОБА_4 постійно проживає з нею за адресою: АДРЕСА_2. Наданий же стягувачем акт про нібито проживання дитини разом із ним, який судом було взято в якості підтвердження знаходження дитини на утриманні стягувача, було сфальсифіковано стягувачем для введення суду в оману для отримання судового наказу. Боржник ОСОБА_2 вважає, що у неї відсутній обов'язок сплачувати стягувачу аліменти на утримання сина ОСОБА_4, оскільки син постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 грудня 2018 року у задоволенні заяви боржника ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3, стягувач - ОСОБА_1, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 вважає, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, ухвала суду постановлено з неправильним застосування норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати ухвалу, та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити вимоги, викладені у заяві про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Доводом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не з'ясовано ту обставину, що вказаний виконавчий документ було видано помилково з огляду на фактичне місце проживання дитини із скаржником та знаходження дитини на утриманні матері, а докази стягувача ОСОБА_1 про проживання дитини із ним недостовірні.

Заслухавши суддю-доповідача, скаржника ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, стягувача ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судовий наказ був виданий судом відповідно до вимог чинного законодавства та в передбачені законом строки, відсутні підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Проте, такі висновку суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається та ніким не оспорюється, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного);

3) окремого провадження.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

Відповідно ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Положення частини 2 статті 432 ЦПК України передбачають, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається зі справи, підставами для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню боржник ОСОБА_2 зазначила те, що стягувач ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу виклав недостовірні відомості про те, що дитина проживає з ним, оскільки син ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає із нею, про що надає довідку про склад її сім'ї, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26), а також акт, складений та підписаний депутатом Новоайдарської селищної ради Луганської області від 12.03.2018 року, про фактичне місце проживання дитини ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 разом із матір'ю (а.с. 27).

При цьому, як вбачається із додатків до заяви стягувача ОСОБА_1 про видачу судового наказу, рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23 квітня 2018 року було частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та звільнено його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, які стягують з нього згідно з рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 листопада 2015 року по справі № 419/1900/15-ц. В частині звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами відмовлено.

Кожна із сторін по справі надає різні відомості щодо місця проживання дитини, що беззаперечно свідчить про існування між ними спору про право, яким в даному випадку є визначення місця проживання дитини, що є визначальним для стягнення аліментів на утримання дитини тому з батьків, з ким дитина проживає фактично і на чиєму утриманні, відповідно, знаходиться.

Підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, зокрема, зазначено про помилковість його видачі.

Системний аналіз статей 19, 165, 173, 186 ЦПК України свідчить про те, що у разі наявності спору відсутні підстави для видачі судового наказу, а у разі якщо його видано, то відповідно до вимог частини 2 статті 432 ЦПК України він є таким, що не підлягає виконанню як виданий помилково.

Суд наведеного до уваги не взяв, натомість вдався до вирішення питання про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, що не є предметом розглядуваної справи, що призвело до ухвалення помилкового судового рішення.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заяви ОСОБА_2 та визнанню судового наказу про стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що скаржником ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги, яку задоволено у повному обсязі, сплачений судовий збір у розмірі 352,40 грн., він підлягає стягненню з ОСОБА_1на користь скаржника.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 грудня 2018 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати судовий наказ Сєвєродонецького міського суду від 20 червня 2018 року по цивільній справі № 428/6873/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття -ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що не підлягає виконанню з дати його винесення.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_1, судові витрати у розмірі 352,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 22 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: