Справа № 629/2043/19
Номер провадження 2/629/961/19
17.09.2019 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Заводяної О.Ю., представника позивача - Пасічної І.В. , відповідача - ОСОБА_2 , представника третьої особи - Романенко В.Ф. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі по справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2005 року. Подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з яким зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 з жовтня 2015 року перебуває на обліку в наркологічному відділенні КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» з приводу синдрому залежності від алкоголю. ОСОБА_2 перебуває на профілактичному обліку в наркологічному відділенні КЗОЗ «Лозівське ТМО» з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. У 2017 році з метою підвищення виховного потенціалу батьків, та налагодження їх соціальної поведінки згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 14.11.2017 року, сім`я ОСОБА_2 була передана під соціальний супровід працівників Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Батько та мати на момент взяття під соціальний супровід не мали постійного місця роботи, батько був схильний до вживання алкогольних напоїв, в будинку та на подвір`ї був безлад. Спеціалістами служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області неодноразово були винесені офіційні попередження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Крім того, були направлені подання начальнику Лозівського відділу поліції ГУНП в Харківській області щодо притягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Відповідно до повідомлення заступника начальника Лозівського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були притягнуті до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_4 . Спеціалістами служби у справах дітей, центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, правоохоронних органів з подружжям ОСОБА_2 проводились бесіди щодо дбайливого ставлення до виховання та утримання сина ОСОБА_4 , виконання ними батьківських обов`язків, недопустимість вживання алкогольних напоїв, необхідності офіційного працевлаштування та утримання будинку та подвір`я за місцем проживання в належному стані. Супровід було припинено згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 19.09.2018 року у зв`язку з мінімізацією проблем, які стали причиною для взяття сім`ї під супровід. Мати підробляла на ринку торгівлею власних овочів та фруктів, батько працював на будівництві за межами міста. Продукти харчування були в наявності. Дитина забезпечена одягом та взуттям. З характеристики навчального закладу вбачалося, що хлопчик до школи ходить охайний, пропусків навчальних занять не має. Мати підтримує зв`язок з класним керівником. Тимчасове покращення в сім`ї відбулося, але позитивні результати супроводу не закріпилися в подальшому житті сім`ї. 11.03.2019 року ОСОБА_2 повідомила працівників служби у справах дітей про те, що вона та її син ОСОБА_4 не мешкають за адресою реєстрації. За місцем проживання сім`ї було здійснено рейд та встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійсно не мешкають за адресою реєстрації, бо зі слів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 вживає алкогольні напої та вчиняє сварки, роботу покинув, сім`ю не забезпечує. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 притулок надала сусідка - ОСОБА_3 , яка мешкає адресою: АДРЕСА_2 . Для проживання дитини за місцем фактичного перебування умови створені. Того ж дня, 15.03.2019 року було зафіксовано факт відсутності забору біля будинку АДРЕСА_1 - місце реєстрації подружжя ОСОБА_2. ОСОБА_5 не заперечував проти продажу ним забору. 27.03.2019 року до служби у справах дітей надійшло усне повідомлення начальника Управління освіти молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області, що ОСОБА_2 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Терміново було здійснено виїзд за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_4 . Вдома була господиня будинку, ОСОБА_3 , де тимчасово мешкає ОСОБА_2 та її син, останні вдома були відсутні. В помешканні було чисто, продукти харчування в наявності. Зі слів ОСОБА_3 місце перебування ОСОБА_2 їй невідоме. Коли члени комісії вийшли з будинку, то на вулиці побачили, як ОСОБА_4 веде додому матір ОСОБА_2 , яка перебувала в нетверезому стані. Коли ОСОБА_2 побачила членів комісії, то намагалася сховатися від них. Членами комісії було вирішено доставити ОСОБА_2 до лікарні з метою здійснення медичного огляду та встановлення факту наявності алкоголю в крові. Після проведення діагностування у лікаря-нарколога, було встановлено, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 за показанням Алконт склав 1/8% проміле, у зв`язку з чим ОСОБА_2 була взята на профілактичний облік лікаря-нарколога КЗОЗ «Лозівське ТМО» з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. З метою захисту прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 , він був переданий на тимчасове влаштування ОСОБА_3 . 11.04.2019 року ОСОБА_2 повідомила, що вона та чоловік працюють в Свято-Архангело-Михайлівському жіночому православному монастирі Харківської єпархії Української православної церкви. З метою перевірки даного факту та з метою вручення запрошення подружжю на засідання комісії з питань захисту прав дитини спеціалісти служби у справах дітей та міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді відвідали монастир та пересвідчилися, що 12.04.2019 року подружжя дійсно перебували в монастирі та працювали на городі, але зі слів матушки стало відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у монастирі не працюють. ОСОБА_5 інколи робив деяку роботу, а ОСОБА_2 прийшла вперше. Подружжю було вручено запрошення на 17.04.2019 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини. 17.04.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розгляну питання щодо надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно сина ОСОБА_4 . ОСОБА_2 на засідання прийшла, а її чоловік - ні. За підсумками розгляду даного питання було прийнято рішення про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4 . На теперішній час відповідачі ніде не працюють, на обліку в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості населення не перебувають. Наведені вище факти свідчать, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та розвитку своєї дитини, а тому просив позбавити їх батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини, у твердій грошовій сумі - по 1014 грн. щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, на особистий рахунок дитини, до досягнення нею повноліття; передати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчому комітету Лозівської міської ради для подальшого його влаштування; зберегти за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові.
Представник третьої особи не заперечувала проти задоволення позову.
Відповідачка ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів заперечувала, посилаючись на те, що вона на даний час працює у приватних осіб неофіційно та має стабільну заробітну плату, забезпечує сина ОСОБА_4 всім необхідним, проживає разом з дитиною у своєї сусідки ОСОБА_3 , яка виділила їм окрему кімнату, де маються всі необхідні для проживання меблі, в тому числі для навчання хлопчика. Вона має намір придбати власне житло для проживання разом з дитиною та накопичує для цього зароблені кошти. Пояснила, що цікавиться успіхами сина в школі та його навчанням, підтримує зв`язок з класним керівником. Вказала, що відвідуючи нею лікаря-нарколога, було встановлено факт її незалежності від алкогольних напоїв. Зазначила, що любить свого сина ОСОБА_4 , а той любить її. Батько ОСОБА_4 з ними не проживає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає спиртними напоями, матеріально дитину не утримує.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав.
В судовому засіданні відповідно до положень ч.2 ст. 171 Сімейного кодексу України, за участю педагога, було з`ясовано думку неповнолітньої дитини- ОСОБА_4 , який пояснив, що на даний час проживає разом з матір`ю в будинку ОСОБА_3 , яка добре до них відноситься, та, оскільки йому дуже подобається доглядати за квітами, ОСОБА_3 виділила клумбу, де він з її допомогою, вирощує різні квіти. Мати ОСОБА_2 проживає разом з ними. Батько ОСОБА_5 з ними не проживає з лютого 2018 року, а залишився проживати в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 працює в м. Харкові по змінах. Одяг та продукти харчування йому купує мати, інколи ОСОБА_3 Він навчається на середньому рівні, мати допомагає у навчанні. Зазначив, що любить свою маму, має бажання в подальшому проживати разом з нею. Пояснив, що з батьком ОСОБА_5 інколи бачиться, оскільки проживають на одній вулиці, проте батько не приймає участі у його житті та вихованні, лише інколи дає гроші. Останній раз давав гроші навесні 2019 р.- 100 і 200 гривень. Батько не працює, іноді має тимчасові заробітки. Пояснив, що батько зловживає спиртними напоями, мати не зловживає алкогольними напоями, а вживає їх лише на свята. Заперечував щодо позбавлення батьківських прав маму ОСОБА_2 та не заперечував щодо позбавлення батька ОСОБА_5 батьківських прав відносно нього та стягнення аліментів на його утримання.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження та думку дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Від даного шлюбу відповідачі мають дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №1284 (а.с.15).
З копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.04.2019 року вбачається, що відповідачі разом з дитиною ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).
З копії наказу Лозівського міського центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді від 15.11.2017 року №139 «Про взяття під соціальний супровід сім`ї ОСОБА_2 » вбачається, що під соціальний супровід була взято сім`ю ОСОБА_2 , як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.18).
16.08.2016 року, 17.03.2017 року ОСОБА_5 були винесені офіційні попередження щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України, з якими відповідач був ознайомлений (а.с.19,21).
16.08.2016 року, 17.03.2017 року, 06.12.2017 року, 11.03.2019 року ОСОБА_2 були винесені офіційні попередження щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України, з якими відповідачка була ознайомлена (а.с.20,22,23,24).
Службою у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області було порушено питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями подання від 18.09.2017 року за №01-17/2226 та від 16.04.2019 року за №01-23/797, адресованих на ім`я начальника Лозівського ВП ГУНП в Харківській області (а.с.25,26).
З копії листа заступника начальника Лозівського ВП ГУНП в Харківській області Кустова П.В. від 13.12.2017 року за №119-86/03/20-2017 вбачається, що Лозівським ВП ГУНП України в Харківській області під час проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 дійсно ухиляються від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення належних умов життя, навчання та виховання свого сина, у зв`язку з чим стосовно них були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП та їх було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.27).
Згідно копії листа директора Лозівського міського центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді від 17.09.2018 року за №640 було запропоновано Службі у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області розглянути питання про зняття родини з-під соціального супроводу у зв`язку з мінімізацією факторів складних життєвих обставин. Зазначено, що батько ОСОБА_4 працює на будівництві, мати підзаробляє торгівлею власної продукції на ринку. Зі слів жінки алкогольних напоїв не споживають. Продукти харчування завжди в наявності. Порядок в домі підтримується, але кухня та деякі з кімнат потребують здійснення косметичного ремонту. Батьки обіцяють розпочати ремонт по мірі наявності коштів. Син ОСОБА_4 має окрему кімнату, де в наявності ліжко, письмовий стіл та шафа для одягу. Забезпечений одягом та взуттям відповідно до сезону. За характеристикою з навчального закладу: хлопець ходить до школи охайний, пропусків навчальних занять не має. Мати підтримує зв`язок з класним керівником. Стосунки між дитиною та батьками добрі (а.с.28).
Згідно копії пояснення ОСОБА_2 від 11.03.2019 року остання повідомила Службу у справах дітей про зміну її місця проживання та місця проживання її сина ОСОБА_4 . Зазначила, що проживають за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки проживати за адресою реєстрації неможливо у зв`язку з тим, що батько ОСОБА_5 вживає спиртні напої, ніде не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога. Зазначила, що має бажання подати на розлучення та позбавлення батьківських прав. Підробляє на ринку, на зароблені гроші утримує свого сина. Обіцяє працевлаштуватися з квітня місяця офіційно та вирішити житлове питання. Обіцяла повідомити про житло і працевлаштування Службу у справах дітей (а.с.29).
З акту обстеження умов проживання від 15.03.2019 року, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, вбачається, що з метою контролю умов проживання було проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що будинок належить ОСОБА_3 , пенсіонерці за віком, яка дозволила ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_4 тимчасово пожити у неї. За вказаною адресою у дитини та матері є окремі спальні місця, в наявності письмовий стіл для підготовки уроків дитиною. В наявності одяг та взуття для дитини, продукти харчування. Зі слів матері, вона з дитиною вимушена жити у сусідів, вона зверталася до житлового відділу з проханням надати кімнату в гуртожитку та записалася на особистий прийом до міського голови (а.с.30).
Комісією у складів спеціалістів Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані: ОСОБА_5 - батько, ОСОБА_2 - мати, ОСОБА_4 - син, біля будинку зникли ворота. Зі слів ОСОБА_2 , ворота продав чоловік ОСОБА_5 Даний факт підтверджується копією акту, складеного 15.03.2019 року спеціалістами Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області (а.с.31).
З копій довідок, виданих наркологічним відділом, вбачається, що 27.03.2019 року о 15:40 годині ОСОБА_2 відвідала наркологічний кабінет Лозівської міської лікарні. За результатами було встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 за показанням Алконт 1/8 проміле, у зв`язку з чим ОСОБА_2 була взята на профілактичний облік лікаря-нарколога КЗОЗ «Лозівське ТМО» з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (а.с.17,32).
27.03.2019 року ОСОБА_4 було влаштовано на тимчасове перебування в сім`ю знайомих - ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до остаточного вирішення питання щодо подальшої долі дитини, що підтверджується копією наказу Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області №3-тв від 27.03.2019 року «Про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », копією заяви ОСОБА_3 від 27.03.2019 року, копією заяви ОСОБА_4 від 27.03.2019 року (а.с.33,34,35).
З копії довідки №214 від 16.08.2016 року, виданої КЗОЗ «Лозівська центральна районна лікарня», вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в наркологічному відділенні КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» з приводу синдрому залежності від алкоголю з 10.2015 року. Потребує лікування в умовах стаціонару (а.с.16).
Згідно копії відповіді на запит від 17.04.2019 року, наданої Лозівським міськрайонним центром зайнятості, ОСОБА_2 перебувала на обліку з 23.12.2016 року по 23.08.2017 року. За період з 01.01.2018 року по 17.04.2019 року не перебуває на обліку як безробітна (а.с.38).
Згідно копії відповіді на запит від 03.04.2019 року за №590/2, наданої Лозівським міськрайонним центром зайнятості, ОСОБА_5 станом на 02.04.2019 року не перебуває на обліку як безробітний (а.с.38).
З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування щодо доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по відношенню до сина ОСОБА_4 , за №02-13-8/814 від 26.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2005 року. Подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з яким зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 з жовтня 2015 року перебуває на обліку в наркологічному відділенні КЗОЗ «Лозівська ЦРЛ» з приводу синдрому залежності від алкоголю. ОСОБА_2 перебуває на профілактичному обліку в наркологічному відділенні КЗОЗ «Лозівське ТМО» з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. У 2017 році з метою підвищення виховного потенціалу батьків та налагодження їх соціальної поведінки, згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 14.11.2017 року сім`я ОСОБА_2 була передана під соціальний супровід працівників Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Батько та мати на момент взяття під соціальний супровід не мали постійного місця роботи, батько був схильний до вживання алкогольних напоїв, в будинку та подвір`ї був безлад. Спеціалістами служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області неодноразово були винесені офіційні попередження подружжю ОСОБА_2. 18.09.2017 року та 16.04.2019 року були направлені подання начальнику Лозівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області щодо притягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були притягнуті до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_4 . Спеціалістами служби у справах дітей, центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, правоохоронних органів з подружжям ОСОБА_2 проводились бесіди щодо дбайливого ставлення до виховання та утримання сина ОСОБА_4 , виконання ними батьківських обов`язків, недопустимість вживання алкогольних напоїв, необхідності офіційного працевлаштування та утримання будинку та подвір`я за місцем проживання в належному стані. Супровід було припинено згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 19.09.2018 року у зв`язку з мінімізацією проблем, які стали причиною для взяття сім`ї під супровід. Мати підробляла на ринку торгівлею власних овочів та фруктів. Батько працював на будівництві за межами міста. Продукти харчування були в наявності. Дитина забезпечена одягом та взуттям. З характеристики навчального закладу вбачалося, хлопчик до школи ходить охайний, пропусків навчальних занять не має. Мати підтримує зв`язок з класним керівником. Тимчасове покращення в сім`ї відбулося, але позитивні результати супроводу не закріпилося в подальшому житті сім`ї. 11.03.2019р. ОСОБА_2 повідомила працівників служби у справах дітей про те, що вона та її син ОСОБА_4 не мешкають за адресою реєстрації. За місцем проживання сім`ї було здійснено рейд та встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійсно не мешкають за адресою реєстрації, бо зі слів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 вживає алкогольні напої та вчиняє сварки, роботу покинув, сім`ю не забезпечує. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 притулок надала сусідка - ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Для проживання дитини за місцем фактичного перебування умови створені. Того ж дня, 15.03.2019 року було зафіксовано факт відсутності забору біля будинку АДРЕСА_1 - місце реєстрації подружжя ОСОБА_2. ОСОБА_5 не заперечував проти продажу ним забору. 27.03.2019 року до служби у справах дітей надійшло усне повідомлення начальника Управління освіти молоді та спорту Лозівської міської ради Харківської області, що ОСОБА_2 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Терміново було здійснено виїзд за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_4 . Вдома була господиня будинку, ОСОБА_3 , де тимчасово мешкає ОСОБА_2 та її син. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вдома були відсутні. В помешканні було чисто, продукти харчування в наявності. Зі слів ОСОБА_3 , місце перебування ОСОБА_2 їй невідоме. Коли члени комісії вийшли з будинку, то на вулиці побачили, як ОСОБА_4 веде додому матір ОСОБА_2 , яка була в нетверезому стані. Коли ОСОБА_2 побачила членів комісії, вона намагалася сховатися від них. Син довів її до найближчої лави та посадив. Членами комісії було вирішено доставити ОСОБА_2 до лікарні з метою здійснення медичного огляду та встановлення факту наявності алкоголю в крові. Після проведення діагностування у лікаря-нарколога було встановлено, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 за показанням Алконт склав 1/8% проміле, у зв`язку з чим ОСОБА_2 була взята на профілактичний облік лікаря-нарколога КЗОЗ «Лозівське ТМО» з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. З метою захисту прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_4 , він був переданий на тимчасове влаштування ОСОБА_3 , відповідно до наказу Служби у справах дітей від 27.03.2019 року №3-тв. 11.04.2019 року ОСОБА_2 повідомила, що вона та чоловік працюють в Свято-Архангело- Михайлівському жіночому православному монастирі Харківської єпархії Української православної церкви. З метою перевірки даного факту та з метою вручення запрошення подружжю на засідання комісії з питань захисту прав дитини спеціалісти служби у справах дітей та міського центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді відвідали монастир та пересвідчилися, що 12.04.2019 року подружжя дійсно перебували в монастирі та працювали на городі, але зі слів матушки стало відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у монастирі не працюють. ОСОБА_5 інколи робив деяку роботу, а ОСОБА_2 прийшла вперше. Подружжю було вручено запрошення на 17.04.2019р. на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Згідно з довідками Лозівського міськрайонного центра зайнятості ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на обліку як безробітні не перебувають. 17.04.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розгляну питання щодо надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4 . ОСОБА_2 на засідання прийшла, а її чоловік - ні. Враховуючи вищезазначене, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, в інтересах дитини ОСОБА_4 , вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по відношенню до їх сина ОСОБА_4 .
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.
Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).
Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно д ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Відповідно до 2 ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Враховуючи зазначені обставини, а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не неналежно виконують батьківські обов`язки, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 , а позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 є передчасним.
Безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина, її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками суду не надано, внаслідок чого суд не вбачає підстав для застосування крайнього заходу та позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 . Крім цього, відповідачкою зайнята активна позиція заперечення щодо позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її певне усвідомлення, поліпшення та налагодження стосунків з сином та намагання виправити ситуацію, що склалась.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За нормами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Суд вважає, що сам факт звернення органу опіки та піклування до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідачки ОСОБА_2 змінити ставлення до кращого по вихованню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у її вихованні.
Зважаючи на вказане, підстав вважати обґрунтованими доводи позову про необхідність застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав до відповідачки ОСОБА_2 , як особи, яка, на думку органу опіки та піклування, не виконує батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, - немає. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідачки ОСОБА_2 такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.
Оскільки, позивачем не надано переконливих, належних, допустимих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, та свідомого ігнорування відповідачкою попереджень щодо зміни свого ставлення до виховання сина, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її сина ОСОБА_4 та стягнення з неї аліментів на його утримання слід відмовити.
В свою чергу, згідно з наданими доказами, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_5 дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повністю відповідає інтересам дитини.
Суд звертає увагу відповідача ОСОБА_5 на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
З огляду на наведене, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, стягнувши з відповідача ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1014,00 грн. щомісячно, вважаючи, що саме такий їх розмір буде достатнім і, разом з тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
У відповідності до ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, та враховуючи те, що позивачем заявлені вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майнового (стягнення аліментів) характеру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 1536,80 грн. (на час звернення із позовною заявою до суду).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 200, 258, 259, 263-265, 280, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 150, 164-166, 169, 179, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Лозова Харківської області, відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зберегти за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик