Справа № 567/1485/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Клімович О.О.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Божко Т.Ю.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

встановив

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що з 06 жовтня 2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від якого у них є спільний малолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де в свідоцтві про народження вона записана матір`ю, а відповідач батьком.

Вказала, що малолітній син проживає разом з нею та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, однак самостійно вона немає можливості надати для нього належне утримання, достатнє для його віку, оскільки весь її дохід складається з допомоги по догляду за дитиною, якої не вистачає для утримання сина, повноцінного задоволення всіх його першочергових матеріальних потреб та задоволення власних побутових потреб. Зазначила, що вона ніде не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, самотужки утримувати сина не має змоги.

Вказала, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , є працездатною особою, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, отримує щомісячно регулярний та стабільний дохід, тому має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу їхній дитині та їй як дружині. Однак, він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, в добровільному порядку не сплачує аліменти, не хоче допомагати неповнолітній дитині.

Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того вказала, що оскільки малолітній син ОСОБА_3 не досяг трьох років, проживає разом нею, вона змушена нести витрати пов`язані з його проживанням та утриманням, просила суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення малолітнім сином трьох років у розмірі 1/5 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви в суд і до досягнення дитиною трьох років.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позов визнає частково. Посилається на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/6 частки від заробітної плати, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/15 частки від розміру заробітної плати. При цьому вказав, що він неспроможний сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі на утримання дитини та дружини в зв`язку з тим, що він має кредитні зобов`язання, кошти він брав на проведення дородових процедур та оперативного втручання при народженні дитини та придбання необхідних речей. Окрім того вказав, що він постійно купує дитині необхідні речі, що підтверджується частково відповідними квитанціями та товарними чеками. В зв`язку з чим просив суд зменшити їх розмір.
Ухвалою суду від 13.11.2018 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
09 січня 2019 року винесена ухвала про витребування доказів.
В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Представник позивача адвокат Божко Т.Ю. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Вказала, що відповідач є працездатною особою, офіційно перебуває на контракті у військовій частині, тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині та дружині. Однак, він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, в довільному порядку аліменти не сплачує. Неповнолітній син перебуває на утриманні її довірительки, відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання та утримання спільної дитини, хоча має рівні з позивачкою обов`язки.

При цьому вказала, що оскільки домовленостей між сторонами щодо утримання малолітнього сина не має, відповідачем обов`язок утримувати малолітнього сина до досягнення ним повноліття, а також утримання дружини до досягнення сином 3-річного віку, регулярно та належним чином не виконується просила позовні вимоги задовольнити.
Суд, заслухавши позивача, представника позивача адвоката Божко Т.Ю., відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.10.2017 Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 1682) (а.с.10).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №60, місце державної реєстрації Острозький районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с.11).

Згідно квитанцій та товарних чеків на придбання речей вбачається, що ОСОБА_2 були здійснені ряд покупок призначених для сина (а.с.26-28,30).

Заборгованість по кредитних зобов`язаннях ОСОБА_2 становить: 12607,16 грн. за договором №Р 99.00208.004535311 від 14.11.2018 у банку «IdеаВаnк» та 3170,12 грн. за договором № C-208-0 від 16.08.2018; 7810 грн. за договором №А34РСТ9 від 17.04.2018 та 5982,41 грн. за договором №SАМАВWFС9 в АТ «А банк»; 5453,71 грн. за договором №SАМDN6955 в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»; 6517,16 грн. за договором 901 та 4146,38 грн. за договором №601 в ПАТ «ПУМБ»;18465,94 за договором №631038923 в АТ «Альфа-банк» ( а.с.29,31-37).
Відповідно до довідки про доходи № 1 від 11.01.2019 року загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з січня 2018 року по грудень 2018 року становить 127757,75 гривень ( а.с.44).
Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.
Згідно норм ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні зміру аліментів суд враховує стан та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають значення.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.06 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ст. 180 СК України обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках. При цьому, будучи батьком дитини, відповідач належним чином її не утримує, хоча зобов`язаний це робити, а отже з нього на мою користь необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини.
Згідно ч. 2 ст. СК України, у редакції Закону в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач належної та регулярної участі в матеріальному забезпеченні дитини не бере, малолітній син батьками яких є позивач та відповідач на даний час проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні.
Будучи батьком ОСОБА_3 відповідач належним чином його не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином і регулярно та в повному обсязі займається утриманням сина не надав. Судом при визначенні розміру аліментів взято до уваги той факт, що відповідач здійснював покупки для неповнолітнього сина.
Встановлено, що домовленості у сторін щодо утримання спільного малолітннього сина немає, відповідачем його обов`язок його утримувати належно та регулярно не виконується.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Як вбачається із матеріалів справи та доданих до них доказів відповідач є працездатною особою, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та отримує заробітну плату, має добрий стан здоров`я, тому має можливість надавати матеріальну допомогу.
При визначенні розміру аліментів судом взято до уваги той факт, що відповідач має значну кредиторську заборгованість, яка пов`язана з проведенням дородових процедур та проведення оперативного втручання при народженні дитини, тому вважає за можливе зменшити розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 з 1/5 на 1/10 частки всіх видів (заробітку) доходу щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Окрім того, відповідач належних доказів неможливості сплачувати аліменти суду не надав.
Оскільки сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.
Отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 746 гривні, з 1 липня - 779,50 гривень, з 1 грудня - 813 гривень.

При визначенні розміру вказаних аліментів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2 , приймаючи до уваги матеріальне становище позивачки ОСОБА_1 , яка отримує державну допомогу по догляду за дитиною, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що позов, в цій частині, слід задовольнити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 31.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч.ч. 1-2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
За змістом ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
В судовому засіданні встановлено, що малолітній син ОСОБА_3 проживає з позивачкою та остання на даний час доглядає його.

Оскільки неповнолітній син проживає з позивачкою і не досяг трирічного віку, а відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Відповідач є працездатною особою, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , постійно отримує стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має. Суд враховує значну кредиторську заборгованість перед банками відповідача, що є підставою для визначення аліментів на дружину в розмірі 1/10 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 31.10.2018 до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Суд знаходить, що позов, в цій частині, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 31.10.2018 року до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 31.10.2018 тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.
Відповідно до Закону України « Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VI, п.12 ст.5 (зі змінами та доповненнями), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори,- у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків. З зв`язку з чим, у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір коменсувати за рахунок держави.

На підставі ст.180-184, 191 СК України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 257, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив

позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 31.10.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментина на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 31.10.2018 року до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2019 року.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.