ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7411/19 Справа № 210/2318/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року, ухваленого суддею Вікторович Н.Ю. у м. Кривому Розі, повний текст судового рішення складено 04 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час виконання посадових обов`язків електрослюсаря з ремонту обладнання розподільчих пристроїв (черговий) цеху мереж та підстанцій гірничо-збагачувального комплексу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 15 вересня 2009 року з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав значні термічні опіки. Висновком МСЕК від 15.12.2009 року йому вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності 10%. Посилаючись, що змушений тривалий час проходити медичні огляди та обстеження, стан здоров`я не відновився, відсоток втрати працездатності є незмінним, він переносить постійний біль, відчуває психологічний дискомфорт, систематично потребує медичної допомоги. Тому, просить суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на свою користь моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоров`я у розмірі 62595 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50000грн., а також на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - Гузєв І.Г. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивча та просить збільшити його до розміру заявленого у позові 62595 грн., оскільки вважає його заниженим, таким що не відповідає глибині моральних страждань позивача та тяжкості перенесеної травми, а також принципу розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер та тяжкість отриманої позивачем травми, яка є тяжкою, час та зусилля, не призвели до покращення стану здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповно досліджених доказах, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди та вину підприємства в її заподіянні. Визначений судом розмір моральної шкоди, вважають значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та об`єктивної дійсності.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, та видно із записів. Що містяться в трудовій книжці, позивач ОСОБА_1 з 18 лютого 2000 року працював у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с.32-34).

Відповідно до Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, форми Н-1, під час виконання посадових обов`язків електрослюсаря з ремонту обладнання розподільчих пристроїв (черговий) із позивачем ОСОБА_1 15.09.2009 р. о 06 год. стався нещасний випадок в камері масляних вимикачів розподільчої підстанції № 16 ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». В результаті якого, позивач отримав термічні опіки полум`ям електровольтової дуги. Опіковий шок ІІІ ст., які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. (а.с.16-22).

Відповідно до п.10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тяжкі тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, окрім позивача, іншими працівниками ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме: ОСОБА_3 , начальника ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», який не забезпечив утримання, експлуатацію та обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів, чим порушив п.1.3.1 «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.5.1.2. «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.3.5.2.2., п.3.5.2.3 посадової інструкції начальника ЦМП ГЗК ДІ411.24124.011., ОСОБА_4 , заступник начальника цеху з ремонтів ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», який не забезпечив утримання, експлуатацію та обслуговування електроустановок відповідно до вимог чинних нормативних документів, чим порушив п.1.3.1 «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.5.1.2. «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.3.1., п.3.5, п.3.16 посадової інструкції заступника начальника цеху з ремонтів ЦМП ГЗК ДІ 711.24125.015, ОСОБА_5 , начальника дільниці ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», який не здійснював достатній контроль технічного стану електроустановок, засобів безпеки, що відображено у несправності пульта дистанційного керування МВ№2 та механічного блокування між МВ№2 та ШР №2 РІІ-16 чим порушив п.5.5.1. «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.3.2.3. посадової інструкції начальника дільниці ЦМП ГЗК ДІ 711.24097.016, ОСОБА_6 , електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання ЦМП ГЗК ВАТ «АМКР», яка не установила несправність механічного блокування між МВ№2 та ШР №2 та не повідомивши начальника зміни, змінила режим опробування МВ№2 та перейшла до включення ШР№2 без дозволу на це начальника зміни, чим порушила п.5.1.7, п.5.6.2.16, п.5.6.2.17, п.5.6.2.18, п.5.6.2.26, п.5.6.2.28 «Правил технічної експлуатації електроустановок споживачів», п.2.3.1. виробничо-технічної інструкції електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання (а.с.17).

Згідно виписки з Акту огляду МСЕК від 15 грудня 2009 року позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності. Причину втрати професійної працездатності зазначено трудове каліцтво та потребу в медикаментозному лікуванні (а.с.10).

При наступних переоглядах, відсоток втрати професійної працездатності залишився незмінним (а.с.11-14).

Відповідно до наданої позивачем виписки з історії хвороби у зв`язку з трудовим каліцтвом, позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15 версеян 2009 року по 22 жовтня 2009 року, в подальшому переведений на амбілаторне лікування. При надходженні до відділення стан здоров`я тяжкий. Проведено оперативне втручання. (а.с.28).

На підставі встановлених обставин та наданих в їх підтвердження доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги та наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди відповідачем, через отримане трудове каліцтво та втрату працездатності.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, щодо обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду спричинену втратою здоров`я на виробництві, вважає його законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 173 КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з акту розслідування причин нещасного випадку, який стався із ОСОБА_1 15 вересня 2009 року пов`язаного з виробництвом причиною нещасного випадку у п.7 зазначено незадовільний технічний стан устаткування та порушення трудової та виробничої дисципліни. У пункті 10 міститься перелік посадових осібПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», які допустили порушення трудової та виробничої дисципліни окрім потерпілого позивача зазначені начальник ЦМП ОСОБА_3 , заступник начальника цеху - ОСОБА_4,, начальник дільниці - ОСОБА_5 , електромонтер - ОСОБА_6 (а.с.17).

Отже, роботодавець Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», під час роботи позивача допустив не забезпечив безпеки на робочому місці позивача, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на відсутність належних та допустимих доказів вини відповідача, та спричинені позивачу моральної шкоди спростовуються письмовими матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини працівників відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці безпеки виробництва.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», про те, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки актом розслідування причин нещасного випадку позивача встановлено незадовільний технічний стан устаткування та порушення трудової та виробничої дисципліни, що є причинно наслідковим зв`язком із отриманим позивачем трудовим каліцтвом.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним трудовим каліцтвом встановлений та доведений матеріалами справи. Так, згідно виписного епікризу, позивач отримав тяжку травму, значні опіки обличчя та тулубу, проведено оперативне втручання, травма віднесена до категорії тяжких, ускладнений ожоговим шоком, у зв`язку із чим, позивач переніс фізичний біль, психологічний стрес та моральні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання як представника позивача про занижений його розмір, так і доводи представника відповідача в апеляційній скарзі, про значно завищений розмір стягнутої моральної шкоди, який на думку сторін не відповідає засадам розумності та справедливості.

Зокрема, судом першої інстанції при визначенні розміру компенсації моральної шкоди враховано характер отриманої позивачем виробничої травми, її тяжкість, яка за характером ураження відносить ся до тяжкої, перенесені позивачем страждання з приводу опіків обличчя, тіла, кінцівок, фізичний біль, відсоток втрати професійної працездатності в розмірі вперше 10%, стан здоров`я потерпілого, який залишається незмінним, що свідчить про стійкість отриманого захворювання, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та можливість такого відновлення.

Колегія суддів вважає визначений судом розмір компенсації моральної шкоди 50000 грн. відповідає засадам справедливості, законності та співмірності.

Відповідач має законодавчо закріплений обов`язок, як роботодавець забезпечити позивачу належні умови праці, тому виробнича травма, що стала причиною втрати професійної працездатності, перебуває у причинно - наслідковому зв`язку із перенесеними позивачем стражданнями через втрату його здоров`я під час виконання посадових обов`язків.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 01 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: