Дата документу 01.02.2019
Справа № 334/519/19
Провадження № 6/334/79/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши матеріали подання державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Заявник державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ФОП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в обґрунтування якого зазначила, що на виконанні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій знаходиться виконавче провадження № 56346858 з примусового виконання виконавчого листа № 335/15163/17, виданого 27.04.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення від 12.03.2018 року, яким з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто грошові кошти.

За вказаним виконавчим документом боржником є фізична особа підприємець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

В поданні зазначено, що під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити від 08.05.2018 року в Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Головне управління держапраці у Запорізькій області, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Центральний апарат Укратрансбезпеки у Запорізькій області майно належне ОСОБА_2 на праві власності відсутнє.

За адресою мешкання боржниці було здійснено вихід державного виконавця, про що було складено акт, згідно якого останню не було розшукано.

Рішення до теперішнього часу не виконано, ФОП ОСОБА_2 ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного їй майна і доходів, у звязку з чим державний виконавець вимушений звернутись з вказаним поданням до суду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі надані докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а якщо він має паспорт, то йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобовязань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Зміст і форму подання державного виконавця визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка набрала чинності з 17.04.2012 року та затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5. Ця Інструкція містить окремий розділ XIІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну», який передбачає зміст подання державного виконавця при зверненні до суду, згідно якого у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій знаходиться виконавче провадження № 56346858 з примусового виконання виконавчого листа № 335/15163/17, виданого 27.04.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення від 12.03.2018 року, яким з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто грошові кошти у вигляді суми внесеного завдатку за договором б/н від 06.10.2017 року у подвійному розмірі 13400,00 грн., суми внесеного завдатку за договором б/н від 04.10.2017 року у подвійному розмірі 48200,00 грн. судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є фізична особа підприємець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 56346858 від 08.05.2018 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 13400,00 грн.

Постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 56346509 від 08.05.2018 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 48200,00 грн.

Постановою державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 56346333 від 08.05.2018 року було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1280,00 грн.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити від 08.05.2018 року в Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Головне управління держапраці у Запорізькій області, Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, Центральний апарат Укратрансбезпеки у Запорізькій області майно належне ОСОБА_2 на праві власності відсутнє.

За адресою мешкання боржниці було здійснено вихід державного виконавця, про що 31.08.2018 року було складено акт, згідно якого останню не було розшукано.

Державний виконавець у поданні зазначив, що після винесення постанови про відкриття провадження, якою боржницю зобовязано подати декларацію про доходи та майно та останню попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника, проте серед наданих документів, відсутні докази, що державним виконавцем були виконані вказані вимоги закону.

Також, в наданих суду документах відсутні дані, що ОСОБА_2, яка у поданні зазначена як «Боржник» була належним чином у встановленому законодавцем порядку повідомленою про відкриття виконавчого провадження відносно неї, тобто відсутні докази того, що вона отримала копії відповідних документів та їй надавалась можливість для добровільного виконання Вимоги, тобто відсутні реєстри направлення виконавчих документів, а також докази того, що вони були отримані боржницею, що є порушеним її прав на самостійне та добровільне виконання Вимоги.

Державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою, на яку були начебто направлені постанова про відкриття виконавчого провадження разом з вимогами про погашення заборгованості, оскільки серед наданих документів відсутні докази поштового направлення кореспонденції та докази її отримання чи повернення без вручення, також відсутні докази встановлення місця реєстрації боржниці.

Державний виконавець здійснила вихід за адресою боржниці, вказаною у виконавчому листі та зазначеною у виконавчому провадженні (м. Запоріжжя пр. Соборний, 214) та за вказаною адресою боржника не розшукано. Однак, у вказаному Акті від 31.08.2018 року державний виконавець не зазначає, які саме заходи під час виходу на вказану адресу ним провадились для встановлення наявності чи відсутності майна боржниці та наявності самої боржниці. Крім того, з матеріалів виконавчого провадження не має можливості встановити, що про вчинення такої дії боржниця повідомлялась завчасно.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до положення частини 3 статті 13 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст.16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року, кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, підлягає зясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що в поданні державного виконавця лише зазначено про наявність невиконаних боргових зобов`язань ФОП ОСОБА_2, та на наявність заборгованості, однак не надано доказів факту умисного ухилення боржниці від виконання зобовязань, встановлених рішенням суду.

Крім того, державним виконавцем не надано жодного доказу того, що ним були здійснені будь-які спроби щодо розшуку самої ОСОБА_2, також не надано доказів щодо проведення виконавчих дій спрямованих на встановлення наявності майна особи, на яке можливо було б накласти арешт задля забезпечення виконання виконавчого листа №335/15163/17, виданого 27.04.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Таким чином, суд приходить до вмотивованого висновку, що самостійне невиконання боржницею зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про її умисне ухилення від виконання покладених на неї обовязків, оскільки самим державним виконавцем серед наданих суду документів не надано жодного документу, яким би було підтверджено про таке ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на неї виконавчим листом обовязків.

Оскільки, відповідно до частини 4 статті 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Критерій достатності, вжитих боржником з метою належного виконання зобовязання заходів, визначається судом. А тому, вивчивши надані до подання матеріали суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, оскільки в ньому наявна неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту умисного ухилення боржниці від виконання своїх боргових зобов'язань та відомостей про обізнаність боржниці за наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання.

Керуючись ст. ст. 3, 7, 10, 441 ЦПК України, ст.ст. 13, 19 ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ФОП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, до виконання нею зобовязань, покладених рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2018 року по цивільній справі 335/15163/17 щодо стягнення на користь ОСОБА_4 грошових коштів у вигляді суми внесеного завдатку за договором б/н від 06.10.2017 року у подвійному розмірі 13400,00 грн., суми внесеного завдатку за договором б/н від 04.10.2017 року у подвійному розмірі 48200,00 грн. судовий збір у розмірі 1280,00 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Запорізького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.