Провадження №2/369/4241/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Середенко Б.С.,

розглянувши матеріали заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

05.09.2019 року разом з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову по справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Просить накласти арешт на майно ОСОБА_1 , а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа 56,9 кв.м., житлова площа 27, 1 кв.м., форма власності приватна, на підставі свідоцтва про право на спадщину « 2-157 від 20.02.2019 р.

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що відповідачі в майбутньому можуть ухилятись від своїх зобов`язань по сплаті коштів за кредитним догвоором.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується заборони вчинити певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів заяви не вбачається підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, не подано жодних доказів на підтвердження заяви, не вказані та не долучені докази, які підтверджують, що їх права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, чи може призвести до ускладнення виконання рішення суду, не надано підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, зокрема підтвердження його дій, спрямованих на відчуження майна, задля уникнення виконання можливого рішення суду. Крім того слід зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що на виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом є житловий будинок АДРЕСА_2 (ринкова вартість зазначена в договорі 1 086 196 грн.) та земельна ділянка за № АДРЕСА_3 (ринкова вартість, що зазначена в договорі 194 697, 00 грн.), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 .

Представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів того, що іпотечного майна , у разі задоволення вимог банку за рахунок вказаного майна буде недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором.

Крім того матеріали заяви не містять жодних доказів вартості майна на яке позивач просить накласти арешт, що унеможливлює визначення співрозмірності заходів забезпечення позову позовним вимогам.

Заявник при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову на підтвердження своїх вимог не надає доказів у вигляді актуальної інформації щодо власника (власників) предмету забезпечення на момент звернення до суду та доказів неможливості отримати актуальну інформацію самостійно. Таким чином відсутня інформація про власника спірного майна станом на момент розгляду заяви про забезпечення позову.

Саме лише посилання в клопотанні про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Київського апеляційного суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя Н.С. Пінкевич