Справа № 211/4082/19
Провадження № 2/211/1866/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 вересня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Сарат Н.О.
секретаря Зоріної С.М.
за відсутності учасників по справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом та просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю, визнавши відповідача ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування належним їй житловим приміщенням, а саме квартирою - АДРЕСА_1 , оскільки відповідачі не мешкають за вказаною адресою з червня 2018 року, особистих їх речей в домоволодінні не має, за комунальні послуги він не сплачує, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідачі є донькою та онуком позивачки, але вони виїхали з України та проживають в Республіці Словенія, там донька працює, а онук навчається в коледжі, повертатися вони, поки, що не планують , а позивач як власниця квартири несе значні витрати пов`язані з утриманням квартири на всіх зареєстрованих осіб.
Ухвалою суду від 22 липня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала з підстав, викладених в заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзиву не подано.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з таких мотивів.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2006 року є єдиною власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( с . 10,11 - копія договору, а.с. 27 - копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно).
У вказаному домоволодіння згідно довідки № 81 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби від 16.07.2019 р. зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , (а.с. 12) які, за даними акту про не проживання від 16 липня 2019 р. з червня 2018 року не проживають за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 13).
Як вказує позивач, відповідачі виїхали з України та проживають в Республіці Словенія, там донька працює, а онук навчається в коледжі.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Відповідачі є донькою та онуком позивача, тобто членами сім`ї власника житла.
Згідно пункту 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Аналогічне викладено в ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи те, що відповідачі, як члени сім`ї власника житла, не проживають у спірній квартирі без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, а саме з червня 2018 року згідно даних акту, суд вважає можливим визнати їх таким, що втратили право користування цим житловим приміщенням.
Відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зі змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про відшкодування судових витрат, вони покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317,319,391,405 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою - АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 .09.2019 року.

Суддя: Н. О. Сарат