Справа № 344/5201/18
Провадження № 22-ц/4808/1040/19
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Бабій О.М., ухвалене 12 червня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 24 червня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - КП Івано-Франківської міської ради «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла ОСОБА_3 , звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок залиття квартири.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 20.01.2018 року було затоплено належну їй квартиру АДРЕСА_1 . Згідно комісійного акту про залиття №03-13/08-0 від 22.01.2018 року причиною цього визначено прорив металевого відводу до приладу опалення (батареї) у квартирі НОМЕР_3 , власником якої є ОСОБА_1 Балансоутримувачем будинку є КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія», на утриманні якої у задовільному стані знаходяться внутрішньобудинкові мережі центрального опалення будинку. Правові підстави для обстеження та проведення ремонту внутрішньоквартирної мережі опалення у підприємства відсутні. Воно не може нести відповідальність за шкоду спричинену залиттям, яке сталось з вини відповідача.

Відповідно до звіту оцінювача сума завданого матеріального збитку становить 31 001 грн. Крім того, нею понесено витрати в сумі 3 860 грн на придбання обігрівачів та висушування квартири.

Обгрунтовуючи вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000 грн, позивач посилалася на душевні страждання, викликані, зокрема неможливістю використання свого майна, зміною звичного життєвого режиму, необхідністю відновлення порушеного права в судовому порядку.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодувала завдані збитки, просила задовольнити позов.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.10.2018 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 31 001 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 1 000 грн моральної шкоди, 2 000 грн витрат за проведення оцінки з визначення завданого матеріального збитку та 5 000 грн витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 704,80 грн судового збору.

Стягуючи на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, суд першої інстанції виходив з наданого нею звіту оцінювача №18/01/06 з визначення вартості матеріального збитку та вважав, що відповідачем не спростовано належними доказами вказані вимоги. Обґрунтовуючи стягнення 1 000 грн моральної шкоди, суд виходив з доведення факту спричинення позивачу моральних страждань та часткового доведення втрат немайнового характеру. Одночасно відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, вважав, що витрати в розмірі 3 860 грн на висушування та придбання обігрівачів не підтверджені належними доказами. Стягнення з ОСОБА_1 судових витрат суд мотивував тим, що позивачем надано докази сплати послуг оцінювача в розмірі 2000 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу. Просила рішення в частині стягнення матеріальної шкоди і судових витрат скасувати. Ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї на користь ОСОБА_2 14 192,40 грн матеріальної шкоди, відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу та проведення оцінки з визначення матеріального збитку.

Вважала, що прийнятий судом до уваги звіт №18/01/06 про визначення вартості матеріального збитку є необґрунтованим та містить неточності, а зазначена в ньому сума стягнення матеріального збитку є завищеною. Зокрема, для відновлення стелі площею 13,1 кв.м необхідно 5 листів гіпсокартону площею 3 м.кв кожен, а не 7, як вказано в звіті. Більше того, демонтаж гіпсокартону на стелі визначений для площі 13,1 м.кв, тоді як монтаж цієї ж стелі склав 24 м.кв. В акті про затоплення не зазначено про замокання фасаду будинку чи квартири, натомість в звіті зазначені роботи щодо його відновлення. Також встановлено замокання дерев`яної підлоги, а в звіті визначено вартість робіт по демонтажу та влаштуванню стяжки підлоги. При цьому суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_4 не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та не несе відповідальність за його достовірність і визначену вартість збитків.

Натомість, нею надано висновок судового експерта Самулевича В.М. щодо оцінки вартості робіт та матеріалів по заміні конструктивних елементів квартири, в якому розмір матеріальної шкоди становить 14 192,40 грн. Це дослідження проведено на підставі звіту оцінювача з використанням тих же матеріалів і робіт. Проте, суд не дав правової оцінки цьому письмовому доказу, який, на її думку, є належним та допустимим.

Також зазначає, що долучені позивачем на підтвердження послуг з надання правничої допомоги договір та акт виконаних робіт є недостатніми для здійснення нею компенсації цих витрат. Всупереч ст.137 ЦПК України у вказаних документах не зазначено детальний опис виконаних адвокатом робіт, затрачений час тощо. Крім того, участь адвоката у судових засіданнях тривала не більше 10 хв, а тому оплату послуг з надання правничої допомоги в сумі 5 000 грн вважає необґрунтованою.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_5 вимоги апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнала, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Представник КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду, колегія суддів відповідно до ст. 372 ЦПК України перешкод розглядові справи в зв`язку з його неявкою не вбачає.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду оскаржується в частині визначення розміру матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири, стягнення витрат на проведення оцінки з визначення матеріального збитку та правничої допомоги. В решті рішення не оскаржується, а тому не підлягає перегляду апеляційним судом.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, а також експерта Самулевича В .М. , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За змістом ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в оскарженій частині не відповідає цим вимогам закону виходячи з наступного.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.20-21 т.1). Згідно копії технічного паспорта загальна площа квартири становить 46,7 кв.м, житлова 28,9 кв.м, зокрема житлові кімнати площею 15,8 кв.м та 13,1 кв.м (а.с. 22-23 т.1).

Відповідач ОСОБА_1 , як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, є власницею квартири НОМЕР_3 в цьому ж будинку( а.с. 75-76 т.1).

Відповідно до акта КП «Муніципальна інвестиційна управляюча компанія» від 22.01.2018 року № 03-13/08-01 20 січня 2018 року в квартирі НОМЕР_4 трапилось залиття, причиною якого є прорив металевого входу до приладу опалення (батареї) у квартирі № НОМЕР_3 , що знаходиться поверхом вище. При огляді виявлено, що у житлових кімнатах на стелі, стінах та підлозі наявні мокрі плями (а.с. 24-25 т.1).

Таким чином, судом вірно встановлено, і це не оскаржується сторонами, що шкоду позивачу спричинено з вини власниці квартири НОМЕР_3 ОСОБА_1 .

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України передбачено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Право вибору способу відшкодування шкоди належить потерпілому. При цьому згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна.

Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» потерпілому збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи.

Згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 08.02.2018 року № 18/01/06 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , вартість такого матеріального збитку складає 31 001 грн (а.с.7-18 т.1). Саме на розмір цих збитків, що визначені оцінювачем за її заявою, покликалася позивач в обгрунтування своїх вимог і він врахований судом.

Зі змісту звіту вбачається, що внаслідок залиття квартири в приміщеннях кімнати площею 13,1 м.кв замокла стеля по всій площі (гіпсокартон, поштукатурена), стіни по всій площі (поштукатурені), підлога (стяжка, пінопласт, дошка); в кімнаті площею 15,8 м.кв замокла стіна довжиною 5,52 м (поштукатурена). З`ясовуючи вартість матеріальних ресурсів та затрат на проведення ремонтно-монтажних робіт, оцінювач виходив з того, що площа робіт стін та стелі становить 64,5 м.кв, врахувавши площу кімнати 13,1 кв.м зі стелею, та стіну в іншій кімнаті 5,52 м.кв, виходячи з висоти кімнат 2,52 м.кв ((4,60+2,84)х2,52)х2+13,1+5,52х2,52). Звіт складено за результатами особистого огляду оцінювача, на наступний місяць після залиття квартири. При цьому вартість матеріалів, ремонтних та монтажних робіт приймалась оцінювачем відповідно до усереднених цін на матеріали та роботи в мережі Інтернет з вказівкою на розхід матеріалів (а.с. 31-55 т.1).

Натомість, згідно складеного на замовлення ОСОБА_1 та наданого нею суду висновку судового експерта Самулевича В.М. № 31/з від 15.01.2019 року за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи вартість робіт та матеріалів по заміні конструктивних елементів внаслідок залиття квартири становить 14 192, 40 грн (а.с.125-134 т.1). Зокрема, стелі виконаної із вологостійкого гіпсокартону марки Кнауф 12,5мм,покритого шпаклівкою Кнауф мультифініш площею 13,1 кв.м; стін оздоблених шпаклівкою Кнауф мультифініш площею 51,66 кв.м (2,84+2,84+4,6+4,6) + 5,62) х 2,52) та покриття підлоги із дошки 28 мм площею 13,1 кв.м. Дослідження експертом проводилося за результатом вивчення світлокопій документів, а саме акту №03-13/08 від 22.01.2018 року про затоплення, технічного паспорту квартири та звіту №18/01/06 СОД ОСОБА_4 про визначення вартості матеріального збитку. Кошторисний розрахунок складено відповідно до ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 Правила визначення вартості будівництва та внесено відповідні коригування з використанням спеціальної програми «АС-4».

При цьому вартість матеріалів та робіт значно відрізняється від тих, що вказані в звіті оцінювача ОСОБА_4 . Так, кошторис не містить посилання на роботи та матеріали щодо ґрунтування стелі, демонтажу стяжки підлоги, влаштування стяжки підлоги, поклейки склохолста та підготовки фасаду до оздоблення з перетяжкою клеєм і втопленням армосітки. Разом з тим, вказані роботи, яких немає в звіті оцінювача: знімання сухої штукатурки, розчищення вручну внутрішніх поверхонь стін від шпаклівки, розбирання та улаштування дощатих покриттів підлоги.

За положеннями статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги при визначенні матеріальної шкоди звіт оцінювача ОСОБА_4 № 18/01/06, суд виходив з того, що такий безпосередньо після затоплення оглядав квартиру позивача. Натомість, відхиляючи висновок експерта Самулевича В.М. зіслався на те, що ним безпосередньо не проводився огляд квартири, а загальну площу кімнат враховано без особливостей стін, структури виробів та інше.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду з огляду на таке.

В ході розгляду справи представником апелянта заявлено клопотання про виклик в судове засідання та допит оцінювача ОСОБА_4 та експерта Самулевича В.М . , яке апеляційним судом було задоволено.

Як пояснив в судовому засіданні експерт Самулевич В.М. не всі роботи та матеріали зазначені в звіті № 18/01/06 оцінювача ОСОБА_4 відповідають шкоді, завданій внаслідок затоплення квартири. Зокрема, визначені в звіті пункти 9,10 таблиці №4 - поклейка склохолста, підготовка фасаду до оздоблення з перетяжкою клеєм і втопленням армосітки та відповідно матеріали для виконання цих робіт не можуть бути визнані необхідними (а.с. 16-17 т.1). Наявність в стінах скловолокна чи армосітки та їх пошкодження неможливо встановити при застосуванні оцінювачем методу візуального огляду. Тому необгрунтованим є включення цих робіт і матеріалів до об`єму ремонтно-будівельних робіт, відшкодування вартості яких повинна здійснити відповідач. Аналогічно немотивованим є визначення вартості ремонтних робіт щодо демонтажу та влаштування стяжки підлоги. Оцінювачем вказано про дощате покриття підлоги, одночасно відсутні будь-які дані щодо пошкодження свіжої бетонної стяжки. Тому оскільки її замокання не призводить до руйнування, необхідності заміни цієї стяжки немає. В його експертному висновку визначені саме роботи та матеріали, необхідні для заміни дощатого покриття підлоги, що відповідає завданій шкоді.

З показань експерта в судовому засіданні також вбачається, що в разі встановлення гіпсокартону шпаклювання стелі є недоцільним та не відповідає технології будівництва. Аналогічно безпідставно визначено оцінювачем необхідність 7 листів гіпсокартону площею 3 м.кв кожний для влаштування стелі площею 13,1 кв.м.

Більше того, в звіті оцінювача роботи по ґрунтуванню та шпаклюванню стелі включені двічі - окремими пунктами і разом з такими роботами щодо поверхонь стін, що підтверджується п.п. 3-6 таблиці 4 звіту (а.с. 17 т.1).

Відтак, витрати пов`язані з цими матеріалами та роботами не можна визнати обгрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 залиттям квартири, слід брати до уваги висновок експерта №31/з від 15.01.2019 року, в якому більш точно та вірогідно визначено вартість необхідних для усунення завданих пошкоджень ремонтно-будівельних робіт. Крім того, розрахунок визначеної шкоди повністю підтверджений судовим експертом Самулевичем В.М. в судовому засіданні. Відтак, є належним і допустимим доказом на підтвердження заперечень відповідача ОСОБА_1 та доводів її апеляційної скарги.

При цьому колегія суддів також враховує, що позивач ОСОБА_2 не наполягала на відкладенні розгляду справи в зв`язку із неявкою оцінювача ОСОБА_4 . Також жодною із сторін не заявлялося клопотання щодо призначення в справі будівельно-технічної експертизи. Отже, визначений експертом Самулевичем В.М. розмір матеріальної шкоди позивачем не спростовано.

За частиною 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведених обставин рішення суду в частині визначення розміру матеріальної шкоди слід змінити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 192,40 грн такої шкоди.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині стягнення судових витрат, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 09.02.2018 року витрати позивача по складанню СОД ОСОБА_4 звіту №18/01/06 становлять 2000 грн (а.с. 62 т.1). Вказану суму слід стягнути з відповідача, оскільки на підставі цього звіту була проведена оціночно-будівельна експертиза та надано висновок експерта №31/з, що взято судом до уваги при визначенні розміру шкоди.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_2 у суді здійснювали її довірені особи - адвокати Облещук О.П. та Яковишин В.В. на підставі ордерів серії ІФ№062659 та ІФ№061054 відповідно, договорів від 25.10.2018 року №9/18 про надання правничої допомоги (а.с. 89-92, 105-106, 108, 110 т.1). Позивачем представлено розрахунок суми адвокатських послуг, акт приймання передачі наданих послуг згідно договору №9/18, копію квитанції від 25.10.2018 року про сплату коштів в загальному розмірі 5 000 грн (а.с.104, 107, 216 т.1).

Зі змісту акту вбачається, що адвокат надавав консультації клієнту, аналізував правову позицію, опрацьовував законодавчу базу, що регулює спірні правовідносини, аналізував судову практику та брав участь у судових засіданнях. Всього адвокати Облещук О.П. та Яковишин В.В. брали участь в п`яти судових засіданнях суду першої інстанції: 29.10., 21.11.2018 року, 22.01., 22.05. та 12.06.2019 року (а.с. 94-96, 112-113, 206-207,т.1, а.с. 8-9,17-18 т.2).

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень, які колегія вважає обгрунтованими та не вбачає підстав для їх зменшення згідно ч. ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України.

За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 10 статті передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6. ст. 141 ЦПК України).

Так, суд дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 14 192,40 грн, задовольнивши тим самим 45,8 % позовних вимог.

Позивач є інвалідом другої групи (а.с.73 т.1) та згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Відтак, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги та позовної заяви пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 29,60 грн підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 за рахунок держави (1057,2 - (704,8 + (704,8х45,8%)). При цьому суд також враховує, що позовна заява містила дві вимоги - про стягнення матеріальної, а також моральної шкоди, чого не врахував суд першої інстанції при стягненні судового збору.

Аналогічно пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає зміні і розмір витрат за надання правничої допомоги. Відповідно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 2290 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою (5000 грн х 45,8%).

З огляду на це апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 червня 2019 року в частині визначення розміру майнової шкоди та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) - 14 192,40 грн відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 2000 грн витрат за проведення оцінки з визначення завданого матеріального збитку та 2290 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати в розмірі 29,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 30 вересня 2019 року