Справа № 159/4150/19
Провадження № 2/159/1151/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 25.07.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить змінити - збільшити розмір аліментів, що стягуються на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін: синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 07.05.15 р. у справі № 159/2 050/15 - ц за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання вказаних вище дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення кожною дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 12.07.80 р. по 28.04.15 р. перебували у шлюбі, що був розірваний у судовому порядку. За час шлюбу у сторін народились вказані вище діти. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області на її користь стягуються аліменти з відповідача на утримання трьох вказаних вище неповнолітніх дітей у розмірі по 500 грн на місяць на кожну дитину з 20.04.15 р. до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що за час, що минув з часу ухвалення вказаного вище рішення суду про стягнення аліментів, витрати на утримання дітей, що пов`язано з постійним підвищенням цін на продукти харчування, товари першої необхідності, одяг та взуття, комунпослуги, платежі у школі, значно зросли. Крім того дитина має хронічне захворювання та потребує постійного лікування. Суттєво змінились обставини, з яких суд виходив при встановленні розміру аліментів. Діти мають хронічні захворювання і потребують постійного лікування. Вона не працює, так як син ОСОБА_6 , 12 р. н ., потребує домашнього догляду. Відповідач працює у ТзОВ «Бетон Брук Сервіс» у м. Луцьку. За таких обставин вона не може самостійно забезпечити дітей усім необхідним для їх розвитку. Відповідач добровільно збільшити розмір аліментів не бажає. Останній не має інвалідності, є працездатного віку, має хороший доход, однак, будь - якої допомоги на утримання дітей не надає. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 141, ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. ст. 192, 182 СК України, судову практику, 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 03.09.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач отримав копію вказаної вище ухвали із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами під розпис 09.09.19 р..

За станом на 26.09.19 р. відзиву на позовну заяву до суду не подано.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 28.04.15 р. у цивільній справі № 159/2 051/15 - ц провадження № 2/159/682/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 11.05.15 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 20.06.08 р., було розірвано у судовому порядку.

Тому суд враховує, що за змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.Відповідно до копій свідоцтв про народження, сторони є батьками та мають на своєму утриманні вказаних вище трьох спільних неповнолітніх дітей.

Із довідки № 704 від 26.06.19 р., виданої РЖКП № 1 (м. Ковель Волинської області), вбачається, що спільні неповнолітні діти сторін на даний час значаться проживаючими з позивачем.

Тому позивач має право на звернення з розглядуваним позовом до суду.

Зі змісту копії виписки ПФ України про зараховані внески на ім`я позивача, що сформована 04.06.19 р., слідує, що таке зарахування провадилось востаннє у травні 2015 р..

Із копії довідки Ковельського управління ГУ ДФС у Волинській області від 04.06.19 р., вбачається, що за період з 014.10.18 р. по 31.03.19 р. інформації про доходи позивача немає.

Як вбачається з копії довідки Ковельської ЦРЛ від 27.05.19 р., дитина сторін - син ОСОБА_6 перебуває на «Д» обліку.

Згідно з копіями довідок Ковельського МТМО від 28.05.19 р. №№ 131133, 134 щодо стану здоров`я спільних дітей сторін, відповідно, сина ОСОБА_5 , сина, ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , кожен з них має певний лікарський діагноз, рекомендації.

Згідно з копією рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 07.05.15 р. у цивільній справі № 159/2 050/15 - ц провадження № 2/159/681/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, на користь позивача у розглядуваній справі було стягнуто з відповідача у розглядуваній справі на утримання вказаних вище трьох неповнолітніх дітей сторін аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн щомісячно, починаючи з 20.04.15 р. і до досягнення дітьми повноліття. У цьому ж судовому рішенні встановлено, що відповідач не працює, хоча має несталий доход, стан його здоров`я - задовільний та він - працездатний. При визначенні розміру аліментів судом було враховано матеріальне становище сторін, їх доводи у справі. Позов було задоволено частково.

Таким чином суд вважає доведеним ту обставину, що сторони мають на утриманні вказаних вище спільних неповнолітніх дітей. Відповідач на даний час є платником аліментів на користь позивача на утримання цих неповнолітніх дітей сторін. Позивач в даний час не працює та доходу не має.

Як зазначено у ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи вище зазначені норми права та обсяг доказів, що надані у розпорядження суду, суд враховує, що позивачем надано у розпорядження суду докази того, що вона в даний час не працює та доходу не має, однак, не надано доказів того, що на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей сторін вона працювала та мала доход.

Також позивачем не надано суду доказів того, що відповідач на даний час, дійсно, працює та має доход, а якщо - має, та якого саме розміру.

Тобто позивач не довела належними та допустимими доказами, що маються обставини, що передбачені ст. ст. 182, 192 СК України, що підлягають до врахування судом, крім зазначених вище як таких, що встановлені судом.

Будь - яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дітей сторін здоров`я саме у період з дати ухвалення судового рішення про стягнення аліментів та до подачі до суду розглядуваного позову позивач суду не надала. З наданих позивачем до суду копій медичних документів щодо стану здоров`я дітей сторін не вбачається, що погіршення стану їх здоров`я; взяття на «Д» облік мало місце саме у цей проміжок часу та не існувало на дату ухвалення судового рішення про стягнення аліментів і судом до уваги при визначенні розміру аліментів взяте не було.

Ту обставину, що змінився в сторону погіршення її матеріальний стан, позивач обґрунтовує лише тим, що вона доходу не має, хоча жодним доказом не підтверджує того, що на дату ухвалення рішення суду про стягнення аліментів вона мала доход.

Обгрунтування погіршення свого матеріального стану збільшенням витрат на утримання дітей та розміру прожиткового мінімуму, що встановлений законодавчо, суд вважає недостатнім.

А тому, з врахуванням наведеного вище, у задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 209, 280, 281, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_7, адреса: АДРЕСА_2.

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і. н. НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк