Справа №636/908/16-ц
Провадження №6/636/95/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Шилової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. ЧугуєвуГТУЮ в Харківській області Погрібна Т.С. звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення закордонного паспорту до виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Дані вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №58311242 з примусового виконання виконавчого листа №636/908/16-ц від 17.01.2019 року, виданого Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 145603,78 грн. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконане, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Представник МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. ЧугуєвуГТУЮ в Харківській області в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило.

Під час розгляду подання судом встановлено, що в МР ВДВС по Печенізькому, Чугуївському районах та м. ЧугуєвуГТУЮ в Харківській області відкрито виконавче провадження №58311242 з примусового виконання виконавчого листа №636/908/16-ц від 17.01.2019 року, виданого Чугуївським міським судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 145603,78 грн. Однак, боржник добровільно не виконує рішення суду, сума боргу за виконавчим документом не сплачена.

Державний виконавець в поданні посилається на те, що в ході виконання рішення суду за вказаним виконавчим провадженням, державним виконавцем проведені виконавчі дії, направлені на виявлення майна боржника у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме надісланий запит до ВДАІ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, отриманий витяг з бази даних Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Державним виконавцем здійснювався вихід за адресою проживання боржника, що вказана у виконавчому листі, на адресу боржника ОСОБА_1 державним виконавцем неодноразово направлялись виклики з зобов`язанням з`явитись до відділу з поясненнями за фактом невиконання вимог виконавчих документів, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання. 21.03.2019 року ОСОБА_1 з`явився до відділу на виклик державного виконавця та в поясненнях повідомив, що працює неофіційно, рухомого майна не має, за ним зареєстровано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , зобов`язався сплачувати заборгованість частинами кожен місяць, але жодної виплати на сьогоднішній день на депозитний рахунок відділу не надходило. Відповідно до наданої інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, боржник ОСОБА_1 за період з 08.02.2019 року по 21.06.2019 року державний кордон не перетинав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Умовами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік обставин, за яких громадянинові України може бути тимчасово обмежено право громадянина України на виїзд з України, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5).

Тобто, лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням. Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, до подання державним виконавцем не додано жодного документу, який би вказував на факт ухилення боржника від виконання зобов`язань. В матеріалах справи відсутні відомості про характер та розмір невиконаних зобов`язань боржником.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Тобто, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

До подання державним виконавцем на підтвердження ухилення боржника від виконання рішення суду додані лише копії виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження, ухвали суду про видачу дублікату виконавчого листа та заяви АТ КБ «Приват банк», викликів державного виконавця, постанови про арешт майна боржника та відповіді органів ДФС, УПФУ, інформації з бази ДАІ-2000 та НАІС, Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповіді КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», акту про вихід державного виконавця за адресою проживання боржника,а також відповіді Державної прикордонної служби про перетинання Талдою ОСОБА_2 державного кордону України, в матеріалах справи відсутні.

Матеріали, надані суду разом із поданням, не містять доказів надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів та інших документів за виконавчим провадженням з повідомленням про їх вручення.

З огляду на надані суду докази, не можливо зробити висновок щодо повноти вчинення виконавчих дій, натомість вбачається відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань. Крім того, матеріалах справи не містяться беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки щодо невиконання боржником зобов`язання через виїзд до іншої країни, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів третьої особи без вжиття таких заходів обмеження боржника у праві виїзду за межі України не містяться в матеріалах справи та не вбачаються в письмових доводах заявника. Натомість, державний виконавець посилається на надану інформацію Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, що боржник ОСОБА_1 за період з 08.02.2019 року по 21.06.2019 року державний кордон не перетинав.

З огляду на викладене можна зробити висновок про необґрунтованість подання ДВС через недоведеність обставин, на які посилається заявник. Тобто, останній не обґрунтував необхідність вжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду відповідно до встановленого законодавством порядку, не вказав в чому полягає очевидна небезпека залишення країни боржником та ухилення останнього від виконання обов`язків покладених на нього судовим рішенням, а також не здійснив всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду за виконавчим документом, що передують зверненню з таким поданням до суду.

На підставі викладеного, враховуючи те, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, суд приходить до висновку, що подання про тимчасову заборону виїзду за кордон ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 260, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції в Харківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Cуддя О.П. Дьоміна