Справа 556/2004/18
Номер провадження 4-с/556/1/2019
У Х В А Л А

Іменем України

08.02.2019 року Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням судді - Поровського В.А.

при секретарі - Кужіль Л.А.,

представника скаржника - ОСОБА_1,

представника ДВС - Неродик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3на дії державного виконавця Володимирецького відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області в порядку ст. 447 ЦПК України,-

в с т а н о в и в :

До Володимирецького районного суду Рівненської області надійшла скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3на дії державного виконавця Володимирецького відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області в порядку ст. 447 ЦПК України, а саме на постанову начальника Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 25.09.2018 р. про накладення на ОСОБА_4 штрафу в розмірі 5376,29 грн.

Скаржник зазначає, що на виконанні Володимирецькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавче провадження № 32531394 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини, починаючи з 15.03.2012 р. і до повноліття. З дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання у позивача утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої, згідно розрахунку державного виконавця становила 26881,43 грн., що перевищувало суму відповідних платежів за один рік. Виникнення зазначеної заборгованості стало підставою для винесення постанови про накладення штрафу від 25.09.2018 р., відповідно до якої на ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 20% від суми заборгованості, що складає 5376,29 грн. Скаржник вважає, що рішення начальника районного відділу ДВС щодо винесення постанови про накладення штрафу від 25.09.2018 р. є неправомірним та таким що підлягає скасуванню. Винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, передбачено ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Статтю 71 ЗУ «Про виконавче провадження» доповнено ч. 14 згідно з ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28.08.2018 р.

Тобто, до 28.08.2018 р. Законом України «Про виконавче провадження» не було передбачено накладення штрафу у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік роки. При цьому, 18.09.2018 р. боржником ОСОБА_3 повністю сплачено заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 26881,43 грн. Враховуючи викладене, скаржник просить суд визнати незаконною постанову начальника Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 25.09.2018 року про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 5376,29 грн. Зобов'язати начальника Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області скасувати постанову Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 25.09.2018 р. про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 5376,29 грн. Визнати незаконною та зобов'язати начальника Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області скасувати постанову Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 19.10.2018 року про стягнення виконавчого збору в сумі 2688,14 грн. Постанову про накладення штрафу від 25.09.2018 року по ( ВП № 3251394) на адвокатський запит від 04.12.2018 року представник скаржника отримав 12.12.2018 року.

В судовому представник скаржника підтримав скаргу з підстав наведений в скарзі.

Представник відділу ДВС в судовому засідання вказав, що така практика існує по всій державі, тому вирішення скарги залишає на розсуд суду.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 3 липня 2018 року, що набрали чинності 28 серпня 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Ст. 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного, зміни в законодавстві визначені у ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, що будуть виникати після 28 серпня 2018 року. На заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у боржника до 28 серпня 2018 року її розмір та тривалість накопичення, вказана новація законодавства не розповсюджується. Існуюча станом на 28 серпня 2018 року заборгованість не може впливати і враховуватись при визначенні штрафних санкцій.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем передчасно, без достатніх підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Такі роз'яснення містяться у пунктах 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладені обставини та вказані правові норми, суд приходить до висновку про задоволення вимог скаржника.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3на дії державного виконавця Володимирецького відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області в порядку ст. 447 ЦПК України,- задовольнити.

Визнати незаконною постанову начальника Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 25.09.2018 року про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 5376,29 грн.

Зобов'язати начальника Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області скасувати постанову Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 25.09.2018 року про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 5376,29 грн.

Визнати незаконною та зобов'язати начальника Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області скасувати постанову Володимирецького районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 19.10.2018 року про стягнення виконавчого збору в сумі 2688,14 грн. Постанову про накладення штрафу від 25.09.2018 року по ( ВП № 3251394) на адвокатський запит від 04.12.2018 року представник скаржника отримав 12.12.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Поровський В.А.