Єдиний унікальний номер справи 754/1167/16-ц
Провадження №22-ц/824/9550/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на дітей, стягнення заборгованості по аліментам, пені, компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати, 3% річних,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дітей, стягнення заборгованості по аліментам, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, обґрунтовуючи його наступним:

Сторони по справі мають 2-х спільних дітей - 1998 та 2004 року народження. 19 листопада 2004 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів, за умовами якого сторони визначили розмір аліментів на дітей, які повинен сплачувати відповідач, а саме по 50,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. З моменту укладення вказаного договору ОСОБА_2 аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на 05.01.2016 року виникла заборгованість, яка складається з самої заборгованості по аліментам у розмірі 13 350 грн., пені у розмірі 273 333 грн., індексації у розмірі 17 333 грн. 27 коп. та 3 % річних у розмірі 2 246 грн. 32 коп. Крім того позивач вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дітей. З урахуванням цього та заяви про збільшення позовних вимог просила суд змінити розмір аліментів, визначений договором про сплату аліментів на дітей, та стягувати з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно, стягнути заборгованість по аліментам у загальному розмірі 1 218 993 грн. 07 коп., з яких: 69076 грн. 50 коп. - розмір аліментів,1 099 227 грн. 08 коп. - пеня, 41 654 грн. 75 коп. - інфляційні втрати, 9 034 грн. 74 коп. - 3 % річних.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року даний позов задоволений частково. Вирішено змінити розмір аліментів, що підлягають сплаті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно договору про сплату аліментів на дитину від 19.11.2004 року по 50 грн. щомісячно. Присуджено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 починаючи з 27.01.2016 року на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 2000 грн., щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні інших вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити повністю. Посилалася на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 13 350,00 грн.; стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 3 000,00 грн. на кожного, щомісячно, починаючі з 27.01.2016 року і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 13 350,00 грн., вирішене питання судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції у частині стягнення суми заборгованості по аліментам, пені та в частині відмови у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу. Постанова апеляційного суду у частині зміни розміру аліментів на дітей позивачкою не оскаржувалася.

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, постанова Київського апеляційного суду від 22.01.2019 року у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по аліментам, пені, інфляційних втрат та 3 % річних скасована, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Стосовно розміру заборгованості по аліментам:

В ході розгляду справи було встановлено, що 19.11.2004 року між сторонами укладений договір про сплату аліментів на дітей 1998 та 2004 року народження, за умовами якого сторони визначили розмір аліментів з батька, а саме по 50,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Даючи оцінку вказаним обставинам, Верховний Суд зазначив, що з однієї сторони даний договір не був оскаржений, відтак його положення є дійсними. В той же час з іншої сторони законодавством України, чинним як на час укладення договору так і на час вирішення справи, встановлена норма, відповідно до якої розмір встановлених за домовленістю батьків аліментів на утримання дитини не може бути меншим, ніж встановлений законом їх мінімальний розмір. Зокрема ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України (в редакції на момент укладення договору) встановлено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Таким чином на час укладення договору законодавством був встановлений менший розмір аліментів, ніж погодили батьки в укладеному про це договорі, відтак відповідач мав сплачувати на утримання дітей погоджений договором розмір аліментів - по 50,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

15.10.2005 року вступили в силу зміни до ст.182 Сімейного кодексу України, які встановили мінімальну межу аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В таблиці наведені показники прожиткового мінімуму в наступні періоди:

ПеріодРозмір прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, (грн.)Розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, (грн.)
з 01.01.2004 по 31.12.
з 01.01.2005 по 31.12.
з 01.01.2006 по 31.03.2006 400514
з 01.04.2006 по 30.09.
з 01.10.2006 по 31.12.
з 01.01.2007 по 31.03.
з 01.04.2007 по 30.09.
з 01.10.2007 по 31.12.
з 01.01.2008 по 31.03.
з 01.04.2008 по 30.06.
з 01.07.2008 по 30.09.
з 01.10.2008 по 31.10.
з 01.11.2009 по 31.12.
з 01.01.2010 по 31.03.
з 01.04.2010 по 30.06.
з 01.07.2010 по 30.09.
з 01.10.2010 по 30.11.
з 01.12.2010 по 31.12.
з 01.01.2011 по 31.03.
з 01.04.2011 по 30.09.
з 01.10.2011 по 30.11.2
з 01.12.2011 по 31.12.2
з 01.01.2012 по 31.03.2
з 01.04.2012 по 30.06.4
з 01.07.2012 по 30.09.4
з 01.10.2012 по 30.11.1
з 01.12.2012 по 31.12.7
з 01.01.2013 по 30.11.0
з 01.12.2013 по 31.12.86
з 01.01.2014 по 31.12.86
з 01.01.2015 по 31.08.86
з 01.09.2015 по 31.12.55

Оскільки визначений сторонами у договорі розмір аліментів є меншим від встановленого законодавством мінімуму, відповідач з жовтня 2005 року мав сплачувати аліменти у розмірі, встановленому ч.2 ст.182 СК України, а саме 30% від вищевказаного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вік дітей та мінімальний гарантований розмір аліментів, відповідач за заявлений період сумарно мав сплатити аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 31 235,00 грн., а на сина ОСОБА_4 - 33 009,20 грн. Позивачем в ході розгляду справи зазначено, що жодних коштів платник аліментів ОСОБА_2 на утримання дітей не сплачував, вказані твердження не були спростовані відповідачем, докази сплати аліментів ним не представлені, відтак суд приймає заявлений позивачем розмір заборгованості по аліментам, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Стосовно пені за несплату аліментів:

Положеннями ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України встановлена відповідальність особи за несплату аліментів, яка була законодавцем визначена у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Дана норма врегульовує обмеження розміру пені, яка встановлюється як рішенням суду, так і домовленістю між батьками. В той же час, з 08.07.2017 року у вказану норму законодавцем були внесені зміни, максимальний розмір такої пені обмежено, а саме зазначено, що така пеня не може перевищувати 100% заборгованості за аліментами. Оскільки дана норма пом`якшує відповідальність особи, відповідно до загальних правил її дія розповсюджується в часі і на правовідносини, що виникли до вступу в силу даної норми. Таким чином, незважаючи на те, що загальний розмір пені за заявлений позивачем період є значно вищим, до стягнення підлягає лише пеня у сукупному розмірі заборгованості по аліментам на двох дітей, що в даному випадку становить 64 244,20 грн..

Стосовно компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати, та 3% річних:

За загальним правилом спеціальні норми права мають пріоритет над загальними нормами. Чинним законодавством України питання про нарахування при простроченні сплати аліментів врегульоване положеннями ст. 196 Сімейного кодексу України, яка є спеціальною нормою з цього приводу по відношенню до інших норм права, в тому числі і до ст. 625 ЦК України. У вказаній нормі законодавцем чітко розмежовані наслідки прострочення сплати аліментів від наслідків прострочення оплати додаткових витрат на дитину. Зокрема, у разі прострочення сплати аліментів для боржника встановлена відповідальність у вигляді пені за кожен день прострочення. Натомість, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину встановлена відповідальність у вигляді виплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також нарахування 3 % річних із простроченої суми. Таким чином із вказаної норми вбачається, що законодавець чітко розмежував негативні наслідки порушення строків сплати цих двох різних фінансових обов`язків батьків, і для кожного з них встановив відповідні фінансові санкції:

1. при простроченні оплати додаткових витрат на дитину - сплачуються встановлений індекс інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних із простроченої суми;

2. при простроченні сплати аліментів - сплачується пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином застосування ст.625 ЦК України і нарахування штрафних фінансових санкцій у виді інфляційних втрат і 3% річнихна суму заборгованості з оплати аліментів не відповідають вимогам спеціального законодавства, тим паче, що в самій такій статті (ст.625 ЦК України) зазначена можливість її застосування лише у разі, якщо законом чи договором не передбачений інший розмір санкцій. За таких умов колегія суддів не вбачає підстав для застосування зазначеної норми в даному випадку, відповідно позов в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річнихзадоволенню не підлягає.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового судового рішення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від обов`язку сплати судового збору при зверненні до суду з такими вимогами, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 212,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 серпня 2018 року в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по аліментам, пені, інфляційних втрат та 3% річних скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) заборгованість по аліментам в сумі 64 244 (шістдесят чотири тисячі двісті сорок чотири) грн.. 20 коп., пеню в розмірі 64 244 (шістдесят чотири тисячі двісті сорок чотири) грн.. 20 коп., а разом 128 488 (сто двадцять вісім тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн.. 40 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 3 212 (три тисячі двісті дванадцять) грн.. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько