ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 403/612/18

провадження № 22-ц/4809/432/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Єгорова С.М., Кіселик С.А.

за участю секретаря Сорокіної Н.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1;

заінтересована особа - Березівська сільська рада Устинівського району

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2018 року у складі судді: Атаманової С.Ю. у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що її батько ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_3.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду з підстав її незаконності та необґрунтованості, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду. Зокрема зазначила, що форма і зміст заяви про встановлення факту родинних відносин відповідає вимогам ст.ст.175, 177, 318 ЦПК України, однак суддею всупереч ст.294 ЦПК України з надуманих причин повернуто заяву та надано при цьому оцінку доказам до розгляду справи по суті.

У порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду у межах, встановлених ст. 367 ЦПК України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, за наступного.

Заява про встановлення факту, що має юридичне значення повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим ст.175 ЦПК України, так і змісту та формі заяви, визначених ст. 318 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву (заяву в окремому провадженні) подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позову без руху.

Підставою для визнання позовної заяви (заяви) неподаною є не вчинення позивачем (заявником), протягом визначеного судом строку, дій щодо усунення невідповідності поданої ним заяви вимогам закону.

Матеріалами справи підтверджено, що 14 листопада 2018 року ухвалою суду першої інстанції заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без руху та надано заявниці строк протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки заяви, а саме: зазначити докази неможливості одержання документів на підтвердження факту родинних відносин заявника з померлою ОСОБА_3; надати докази, які не можуть бути подані разом із заявою (за наявності); докази неможливості одержання документів на підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в позасудовому порядку; докази на підтвердження мети встановлення юридичного факту; докази звернення до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та отриманої за результатами такого звернення відповіді нотаріуса; докази неможливості отримання від компетентних державних органів інформації про зміну прізвища жінкою, яка записана матір'ю батька заявника по справі або відповідні документи на підтвердження відсутності або неможливості їх надання до суду; довідку про склад сім'ї ОСОБА_3 (а.с.21-24).

На виконання вимог ухвали суду від 14 листопада 2018 року, заявником подано уточнену заяву про встановлення факту родинних відносин, до якої долучено довідку про склад сім'ї ОСОБА_3, та копію заяви ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.27-28).

Повертаючи на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України заяву, суд виходив з того, що заявником у встановлений строк, частково виконано вимоги ухвали від 14 листопада 2018 року.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Таке провадження не містить ні матеріально-правових вимог, ні адресатів такої вимоги.

Необхідність захисту прав та охоронюваних законом інтересів виникає не тільки у тих випадках, коли права та інтереси порушуються чи оспорюються. Інколи з'являється потреба у встановленні таких обставин, що є лише підставою для здійснення суб'єктивних прав. Особа, яка має певне право, не може його здійснити через те, що факти, які це право підтверджують, не є очевидними і потребують перевірки та підтвердження відповідними доказами. Тому, у цивільному процесі існує такий вид судочинства, який дозволяє заінтересованій особі встановлювати у судовому порядку юридичні факти для подальшого здійснення відповідних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Тобто, окреме провадження спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення юридичного факту, суд сприяючи у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, у відповідності до вимог статті 318 ЦПК України, повинен перевірити мету встановлення юридичного факту, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки, тобто вжити заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Отже, ЦПК закріпив активну позицію суду при з'ясуванні обставин вказаної категорії справ.

Справи окремого провадження розглядаються за загальним правилом у тому ж порядку, що і справи позовного провадження, за участю заявника і заінтересованих осіб. Проте, положеннями ст. 318 ЦПК України визначенні особливості змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до зазначеної норми Закону, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що його підтверджують.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Отже, враховуючи вищевказані роз'яснення, суд для об'єктивного з'ясування обставин справи у необхідних випадках може роз'яснювати право заявника та заінтересованих осіб подавати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Однак, всупереч вище наведеним положенням, повертаючи заяву суд не врахував вищевказану норму права.

А відтак дійшов висновку про невідповідність заяви ОСОБА_1 про встановлення факту вимогам процесуального закону, не дотримавши при цьому особливий порядок розгляду даної категорії справ.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані положення законодавства і дійшов передчасного висновку про невідповідність заяви ОСОБА_1 процесуальним вимогам закону та про повернення її заявнику.

За таких обставин ухвала суду про повернення заяви є необґрунтованою і підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 185, 318, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2018 року - скасувати та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: