26.02.2019 Єдиний унікальний № 371/76/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Миронівка

ЄУН 371/76/19

Провадження № 6/371/29/19

Миронівський районний суд Київської області в складі судді Капшук Л.О., розглянувши подання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

У С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, посилаючись на ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань за вимогою про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області, звернувся до суду за місцезнаходженням органу ДВС з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби, посилаючись на ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, звернувся до суду за місцезнаходженням органу ДВС з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно правил статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З огляду на правила розгляду заяв про забезпечення позову подання має відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України, які ставляться до заяви про забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України подання повинно містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; та інші необхідні відомості.

У поданні державний виконавець не зазначив відомості, необхідні для прийняття рішення.

Відповідно до п. 2 розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (з відповідними змінами) подання повинно містити, в тому числі, відомості про громадянство боржника - фізичної особи; інформацію про перетинання боржником державного кордону України; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобовязань.

Вказаних відомостей подання не містить.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суд повинен зясувати чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Подання не містить підтвердження фактів ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

До подання не додані докази, які підтверджують ті обставини, що боржник взагалі належно повідомлений про відкриття виконавчого провадження і викликався до державного виконавця.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства, до подання додані не засвідчені належним чином копії письмових доказів.

За змістом частини 9 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За вказаними правилами подання підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 153, 441 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Подання державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук