Справа № 567/306/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

встановив

ОСОБА_1 звернулась з позовом в суд і просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Свою заяву мотивує тим, що сина ОСОБА_4 утримує одна і не має достатніх матеріальних коштів на утримання повнолітнього сина, який на даний час навчається у НУ "Острозька академія" та є безробітним і у зв`язку з цим просить стягнути, відповідно до ст.199 СК України, з ОСОБА_2 , як батька ОСОБА_4 , аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно на утримання сина до закінчення ним навчання або досягнення 23 років.

Відповідач позов не визнав, зазначаючи про те, що позивачка немає права звернення до суду, оскільки їх син з нею не проживає, продовження заочного навчання сина в магістратурі з ним не погоджувалось, а також вказуючи на те, що у зв`язку з проблемами з психічним здоров`ям не може працевлаштуватися та отримувати доходи, а також має ще одного утриманця.

Позов заперечує і з тих мотивів, що ОСОБА_4 з 08.04.2019 року працевлаштований.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в зазначеній справі. Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалами суду було задоволено клопотання сторін про витребування доказів та витребувано від Острозької ДПІ Рівненського управління ГУ ДФС в Рівненській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми отриманих доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по день отримання запитуваної інформації, витребувано від Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 по день отримання запитуваної інформації із зазначенням дат та кількості перетинів державного кордону, витребувано від з Державної прикордонної служби України відомості про перетин державного кордону громадянином України ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по день отримання запитуваної інформації із зазначенням дат та кількості перетинів державного кордону, витребувано від з виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області відомості про те, з якого часу ОСОБА_4 працює на посаді адміністратора Центру надання адміністративних послуг Острозької міської ради Рівненської області та яким є його розмір заробітної плати за період з часу прийняття на роботу по день отримання запитуваної інформації із наданням копій відповідних підтверджуючих документів.

Водночас, суд відповідною ухвалою перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та пояснила, що перебувала з відповідачем у шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_4 , який на даний час проживає з нею та з 13.10.2015 року по 30.06.2018 року на підставі рішення суду на її користь з відповідача стягувались аліменти на утримання сина на час його навчання.

Зазначила, що на даний час син продовжив навчання в Національному університеті "Острозька академія" до 30.06.2020 року та нею проведено часткову оплату за навчання та при цьому відповідач жодних витрат не утримання сина не надає.

Позивач пояснила, що працює адвокатом та отримує щомісячний дохід в розмірі 3000 грн., якого недостатньо для забезпечення навчання сина, забезпечення його продуктами харчування та одягом, канцелярським знаряддям та речами першої необхідності, а сам ОСОБА_4 не працевлаштований, а перебував на обліку в Острозькій міськрайонній філії Рівненського обласного центру зайнятості.

Зазначила, що в зв`язку з цим просить стягнути з відповідача, який є батьком ОСОБА_4 та не виконує належним чином свого обов`язку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, 3000 грн. аліментів щомісячно до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Пояснила, що син має незадовільний стан здоров`я, сама вона інших утриманців немає та зазначила, що на даний час син є працевлаштованим.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на даний час має іншу сім`ю і неповнолітню дитину та при цьому нерухомого майна чи цінного рухомого майна немає. Зазначив, що має поганий стан здоров`я, але підтверджуючих це документів немає.

Пояснив, що періодично виїжджав на роботу в Польщу, де працював будівельником, отримуючи по 700 грн. щодня. Зазначив, що востаннє заробітну плату не отримав із-за її невиплати роботодавцем.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 встановлено, що сторони по справі по 26.10.2005 року перебували в шлюбі та мають сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, з пояснень сторін та з рішення Острозького районного суду Рівненської області від 28.10.2015 року і виданого на його виконання виконавчого листа вбачається, що з 13.10.2015 року з відповідача на користь позивачки стягувались аліменти на утримання їх сина ОСОБА_4 на період його навчання в НУ "Острозька академія" по 30.06.2018 року.

Відповідно до довідки НУ "Острозька академія" встановлено, що ОСОБА_4 з 01.09.2018 року навчається в зазначеному навчальному закладі на заочній формі навчання та має закінчити вищий навчальний заклад 30.06.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення 23 років. Частиною 3 зазначеної статті визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідач, не визнаючи позов, зазначає про те, що позивачка ОСОБА_1 не має права на звернення до суду, оскільки за даними паспортів позивачки та ОСОБА_4 вони зареєстровані за місцем проживання не в одному, а в сусідніх будинковолодіннях, а отже разом не проживають.

Системний аналіз Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" дозволяє прийти до висновку, про те, що ним не передбачено обов`язкове проживання особи за зареєстрованим місцем проживання, оскільки зазначеним законом гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання. Водночас, частиною 3 ст.199 СК України не визначено, що обов`язковою умовою права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є така умова, щоб зареєстроване місце проживання якого співпадало з зареєстрованим місцем проживання сина.

За таких умов, враховуючи пояснення позивачки про спільне проживання з сином, а також письмовий доказ - акт перевірки житлових умов заявника, суд приходить до висновку про спільне проживання позивачки та сина сторін по справі в АДРЕСА_1 , що вказує на право позивачки на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

При цьому, суд враховує і те, що представником відповідача визнано, що саме позивачка, а не ОСОБА_4 , який зазначений в квитанціях на оплату освітніх послуг як платник, була платником послуг за навчання сина, а отже ця обставина, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Як вже встановлено в судовому засіданні з довідки НУ "Острозька академія", ОСОБА_4 з 01.09.2018 року навчається в зазначеному навчальному закладі на заочній формі навчання та має закінчити вищий навчальний заклад 30.06.2020 року.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України "Про освіту", право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Забезпечення здобуття права на освіту повнолітнім сином, дочкою передбачено ст.199-201 СК України, а отже заперечення відповідача проти позову у зв`язку з тим, що подальше навчання ОСОБА_4 з ним не погоджувалось не відповідає вимогам зазначеного Закону, оскільки визначальним в даному випадку є лише те, чи можуть батьки надавати утримання сину, дочці в період їх навчання, а саме право ОСОБА_4 на освіту є беззаперечним.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З договору №310/18-МФ про надання освітніх послуг від 28.08.2018 року вбачається, що загальна вартість надання освітніх послуг у зв`язку з навчанням ОСОБА_4 становить 9680 грн. за третій рік навчання та 4840 грн. за 4 рік навчання.

В судовому засіданні з квитанцій банківської установи встановлено, що за навчання ОСОБА_4 позивачкою сплачено: 10.09.2018 року - 4000 грн., 04.02.2019 року - 800 грн.. 27.02.2019 року - 4840 грн., 27.02.2019 року 949 грн.

Водночас, з довідок Острозької міськрайонної філії Рівненського обласного центру зайнятості №530, 531 від 21.02.2019 року вбачається, що з 10.07.2018 року ОСОБА_4 перебував на обліку як безробітний та отримував у зв`язку з цим допомогу в розмірі 544 грн. щомісячно.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено, що з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року прожитковий мінімум в Україні для працездатних осіб становив 1841 грн, а з 01.12.2018 року по 30.06.2019 року він становив 1921 грн.

Таким чином, дохід ОСОБА_4 в період його навчання в НУ "Острозька академія" був менше прожиткового мінімуму, а отже він потребував утримання від своїх батьків.

В судовому засіданні відповідач доказів того, що він брав належну участь в утриманні свого повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, не надав.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін по справі фактично проживає разом з матір`ю, яка його і утримує і з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року навчається в НУ "Острозька академія" та не отримує від батька аліментів на своє утримання.

Оскільки відповідач коштів на утримання сина не надавав, хоча зобов`язаний це робити за приписами ст.199 СК України, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до ст.. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку з врахуванням обставин, викладених у ст.. 182 СК України.

В той же час, з пояснень сторін та розпорядження Острозького міського голови №73-к від 08.04.2019 року, довідки про доходи №6 від 14.05.2019 року встановлено, що з 08.04.2019 року ОСОБА_4 є працевлаштований на посаді адміністратора ЦНАП та його заробітна плата становить 5500 грн. на місяць.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що з 08.04.2019 року ОСОБА_4 не потребує утримання від батьків, оскільки розмір його заробітної плати значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а оскільки за правилами ст.201, ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, то позивачка за даним позовом має право на отримання з відповідача аліментів за період з 05.03.2019 року по 08.04.2019 року.

Визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина суд враховує обставини, визначені у ст. 182 СК України - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, судом враховується, що з медичних документів на ім`я ОСОБА_4 вбачається, що він хворіє на доброякісну гіпербілірубінемію, синдром Жильбера, дифузний зоб, тазову дистонію правої нирки. Водночас суд бере до уваги, що доводи відповідача на заперечення позову про його захворювання жодним чином не доведені, оскільки надана ним довідка КЗ "Острозька обласна психіатрична лікарня" про його неодноразове перебування на стаціонарному лікуванні з 2009 року не вказує на те, що він хворіє на даний час, а інших доказів з приводу цього відповідачем не надано.

Разом з тим, при вирішенні спору судом враховується, що відповідач на даний час перебуває в шлюбі, де в нього є малолітня дочка, а отже він має ще одного утриманця.

Одночасно, суд бере до уваги, що відсутні докази наявності в сторін рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, витрат на придбання нерухомого чи рухомого майна.

При вирішенні позову суд враховує, що позивачка та відповідач працездатні. Зокрема, в судовому засіданні з пояснень позивачки встановлено, що її щомісячний дохід становить 3000 грн., а з пояснень відповідача встановлено, що його щоденний дохід під час роботи за межами України становив 700 грн. на день.

З довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України встановлено, що відповідач перебував за межами України з 29.01.2018 року по 06.02.2018 року, з 12.02.2018 року по 18.02.2018 року, 07.04.2018 року, з 13.08.2018 року по 06.11.2018 року та з 28.11.2018 року по 17.03.2019 року.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заробіток відповідача становив біля 15000 грн. на місяць, що вказує на те, що відповідач мав можливість утримувати сина, який продовжував навчання.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, суд виходить з наступних розрахунків.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на березень-квітень 2019 року становив 1921 грн.

Оскільки, обоє батьків мають брати участь в утриманні ОСОБА_4 , то для забезпечення прожиткового мінімуму кожен з батьків мав надавати таке утримання в розмірі не менше 960 грн. 50 коп.

Водночас, щомісячні виплати кожної зі сторін на оплату навчання за 10 місяців навчання ОСОБА_4 за 2018-2019 роки мали становити 9680:2:10=484 грн.

Таким чином загальний щомісячний розмір утримання ОСОБА_4 мав становити 1444 грн. 50 коп., а загальний розмір утримання за період з 05 березня 2019 року по 08 квітня 2019 року становив 1584 грн. 29 коп., а тому саме така сума підлягає стягненню з відповідача.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 05 березня 2019 року, а тому за правилами ст.. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Водночас відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-182, 192, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1584 гривні 29 коп. за період з 05 березня 2019 р. по 08 квітня 2019 року. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.09.2019.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.