ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/65/19Головуючий по першій інстанції
Категорія: 302090000 Міщенко К.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року, постановленого під головуванням судді Міщенко К.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю» Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс», треті особи: приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Дарія Василівна, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицька Елеонора Антонівна про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, скасування державної реєстрації речового права,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс» (далі ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс»), треті особи: приватний нотаріус Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Береза Д.В. та приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Левицька Е.А. про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, скасування державної реєстрації речового права. Зазначала, що вона є власником земельної ділянки за кадастровим номером :01:000:0282 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області загальною площею 2,3238 га, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР№ 009340, виданий 11 квітня 2003 року на підставі Розпорядження Тальнівської районної державної адміністрації від 04 квітня 2003 року № 126.

На підставі укладеного між позивачем та ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» договору оренди землі № 42 від 16 вересня 2011 року вищевказану земельну ділянку передано останньому в строкове платне користування на умовах оренди строком на 5 років. Розмір орендної плати становить 5,5 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Тальнівському району Черкаської області.

07 червня 2012 року за № 03705 між сторонами укладено Акт про передачу та прийом земельної ділянки.

У зв`язку з приведенням до чинного законодавства, відповідно до технічної документації із земелеустрою кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0282 змінено на :00:001:0282 та внесено в базу даних

03 березня 2017 року позивач направила відповідачу лист-повідомлення від 03 березня 2017 року про відмову в поновленні договору оренди землі з проханням повернути земельну ділянку власнику з дня припинення дії договору за актом приймання-передачі земельної ділянки. Відповіді від ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» вона не отримала.

Отримавши Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 82854577 від 20 березня 2017 року позивачу стало відомо, що 05 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Березою Д.В. було здійснено державну реєстрацію речового права за Договором № 42 на підставі Додаткової угоди від 09 квітня 2015 року.

ОСОБА_1 вказує, що додаткової угоди не підписувала.

У зв`язку з чим просила: визнати недійсною Додаткову угоду від 09 квітня 2015 року до договору оренди землі № 42 від 16 вересня 2011 року, укладену між ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» та ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 2,3238 га, кадастровий номер:01:001:0282, розташовану на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №009340 від 11 квітня 2003 року; скасувати державну реєстрацію речового права ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» на вказану земельну ділянку, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31769775 від 07 жовтня 2016 року; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номеру запису про інше речове право 16795006 від 05 жовтня 2016 року про право оренди ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» на підставі додаткової угоди б/н від 09 квітня 2015 року до договору оренди землі № 42 від 16 вересня 2011 року земельної ділянки, розміром 2,3238 га, кадастровий номер:01:001:0282, що перебуває у власності орендодавця ОСОБА_1 .

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсною Додаткову угоду від 09 квітня 2015 року до договору оренди землі № 42 від 16 вересня 2011 року, укладену між ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» та ОСОБА_1 на земельну ділянку розміром 2,3238 га, кадастровий номер:01:001:0282, розташовану на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №009340 від 11 квітня 2003 року.

Скасовано державну реєстрацію речового права ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» на земельну ділянку розміром 2,3238 га, кадастровий номер :01:001:0282, розташовану на території Кобринівської сільської ради Тальнівського району Черкаської області з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та обмежень індексний номер 33829757 від 13 лютого 2017 року та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 6795006 від 05 жовтня 2016 року про право оренди (із змінами від 13 лютого 2017 року) про право оренди ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» земельної ділянки розміром 2,3238 га, кадастровий номер :01:001:0282 на підставі додаткової угоди від 09 квітня 2015 року до договору оренди землі № 42 від 16 вересня 2011 року, строком до 07 червня 2026 року з правом пролонгації.

Стягнуто з ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1280,00 грн. та витрати по оплаті судової комплексної почеркознавчої та технічну експертизи в розмірі 5720,00 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач надавав позивачу додаткову угоду про зміни в договорі оренди землі № 42 від 16 вересня 2011 року у письмовій формі, дані зміни позивач прийняла, підписавши додаткову угоду, протягом 2015-2016 років позивач отримував збільшену орендну плату у натуральній формі і не заявляв відповідачу щодо цього заперечень.

Крім того, в основу рішення суд поклав висновок почеркознавчої експертизи від 17 вересня 2018 року, який підтверджує відсутність волевиявлення у позивача на укладення додаткової угоди, проте суд не перевірив повноваження судового експерта та дані, які виключають можливість проведення саме цим експертом судової експертизи; у розпорядженні експерта були відсутні вільні зразки підпису ОСОБА_1 , у розпорядженні експерта для проведення дослідження були наявні лише умовно-вільні зразки підпису; дослідження експерта проведено без врахування таких ознак як зміна підпису у часі, наявність ступеню безперервності рухів, ступінь натиску; експертом не досліджено, не взято до уваги та не надано оцінки кільком відмінним один від одного підписів ОСОБА_1 , наданих для дослідження як зразки підпису, що ставить під сумнів об`єктивність наданого висновку експерта.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції законним, а доводи апеляційної скарги несуттєвими, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю. Вважає, що висновок експерта №67, 926-927/18-23 від 17 вересня 2018 року повністю узгоджується з матеріалами даної справи, а в абзаці 6 аркушу 3 Висновку допущена технічна описка.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2,32 га земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на адмінтериторії Кобринівської сільської ради відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11 квітня 2003 року.

16 вересня 2011 року між ОСОБА_1 і ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років.

09 квітня 2015 року між ОСОБА_1 і ТОВ «ВП «Імпульс-Плюс» було укладено додаткову угоду до договору від 16 вересня 2011 року відповідно до якої абзац 1 та абзац 2 пункту 10 договору оренди землі викладено в наступній редакції «Орендна плата складає 5,5 (п`ять цілих п`ять десятих) % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки зазначеної в пункті 5 цього договору, що становить 5292,28 (п`ять тисяч двісті дев`яносто дві гривні 0,28 коп.) нарік. Виплата орендної плати може проводитись.

Натуральна форма оплати (з транспортуванням) до будинковолодіння «орендодавця» може передбачати

- оранку (культивація) 0,60 га

- борошно - 25 кг

- висівки - 50 кг

- кукурудза - 1000 кг

- соняшники - 50 кг

- пшениця - 1000 кг

- солома - 50 тюків».

Викласти пункт 8 договору оренди землі і наступній редакції:

«Договір укладено на 15 (п`ятнадцять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк умови можуть бути змінені за згодою сторін».

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 17 вересня 2018 року № 67, 926-927/18-23, проведеної Черкаським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на підставі ухвали Тальнівського районного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року підпис від імені ОСОБА_1 в графі «орендодавець» Додаткової угоди від 09 квітня 2014 року до договору оренди землі № 42 від 16 вересня 2011 року виконані не ОСОБА_1

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» тощо.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається в письмовій формі.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є строки дії договору оренди.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судом під час розгляду справи встановлено, що в спірній додатковій угоді від 09 квітня 2015 /8року строк дії договору, як істотної умови договору, підписано не ОСОБА_1 . Таким чином спірний договір було укладено без волевиявлення ОСОБА_1 , а тому суд дійшов правильного висновку про недійсність спірної додаткової угоди на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

Що стосується висновку експерта , то суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями. Необхідними для з`ясування відповідних обставин справи.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

При призначенні експертизи судом експерт чи експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Відповідно до частини 2 статті 108 ЦПК України у разі якщо суд призначає проведення експертизи установі, керівник такої установи доручає проведення експертизи одному або декільком експертам.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судову експертизу» судово-експертну діяльність у кримінальному провадженні здійснюють державні спеціалізовані установи, а в інших випадках - також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 10 зазначеного Закону до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ.

Згідно з пунктом 1.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі експертизи та дослідження) судовим експертам державних спеціалізованих науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі експертні установи) та атестованим судовим експертам, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі експерти), їх обов`язки, права та відповідальність, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів здійснюються у порядку, визначеному Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним, Господарським процесуальним кодексами України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Митним кодексом України, Законами України «Про судову експертизу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами з питань судово-експертної діяльності та цією Інструкцією.

Почеркознавча експертиза проведена державною спеціалізованою установою якою є Київський науково-дослідний інститут судових експертиз.

Допитаний в судовому засіданні експерт пояснила, що для надання висновку експерта їй було надано достатньо матеріалів.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року відмовлено у проведенні повторної експертизи, поскільки експертиза проведена із дотриманням законодавства.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Імпульс-Плюс» на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 березня 2019 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: