ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 760/8574/13-ц

провадження № 61-13586 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року в складі колегії суддів Рубан С. М., Желепи О. В., Іванченка М. М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 160 829,29 доларів США, що станом на 26 березня 2013 року складає 1 285 508,5 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачі не виконують зобов`язань за кредитним договором № 122/П/99/2007-840 від 12 квітня 2007 року та договором поруки б/н від 12 квітня 2007 року внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 160 829,29 доларів США, з яких 103 218,72 доларів США заборгованості по основній сумі кредиту, 41 288,35 доларів США заборгованості за відсотками, 5 651,42 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору, 10 670,8 доларів США штрафу за порушення умов договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року позов задоволено.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 122/П/99/2007-840 від 12 квітня 2007 року станом на 26 березня 2013 року в розмірі 160 829,29 доларів США.

Суд, виходячи з того, що боржник і поручитель не виконали своїх зобов`язань за кредитним договором перед позивачем, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року в частині стягнення штрафу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ПАТ «КБ «Надра» про стягнення штрафу відмовлено, в зв`язку з чим розмір заборгованості, що підлягає стягненню, визначено без урахування штрафу в розмірі 10 670,8 доларів США.

Апеляційний суд виходив із необґрунтованості доводів апеляційної скарги про те, що одночасне стягнення пені та штрафу призводить до покладення на позичальника подвійної відповідальності, оскільки відповідно до умов кредитного договору сторони погодили сплату різних видів неустойки (штраф, пеня) за різні порушення зобов`язання.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення позичальником вимог пунктів 4.3.2, 4.3.4, 4.3.11, 4.3.13, 4.3.14. кредитного договору, за що пунктом 5.3 договору передбачене накладення штрафу в розмірі 10 % від наданих кредитних коштів за кожен випадок порушення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2016 року відкрите касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2017 року дану справу призначено до судового розгляду.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник позивача зазначає, що оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» про стягнення штрафу ухвалено судом апеляційної інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині рішення апеляційного суду не оскаржується, а тому в касаційному порядку не перевіряється.

Просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції - залишити в силі.

Заперечення на касаційну скаргу

Заперечень на касаційну скаргу відповідачами в установлений судом строк не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 12 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №122/П/99/2007-840, відповідно до умов якого позичальник отримала в тимчасове користування кредит у сумі 106708 доларів США на строк до 12 квітня 2037 року, зі сплатою 10,7 % річних за користування кредитними коштами.

12 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № б/н, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався відповідати перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №122/П/99/2007-840 від 12 квітня 2007 року.

Зобов`язання за укладеним з позивачем кредитним договором ОСОБА_1 не виконує належним чином, в зв`язку з чим станом на 26 березня 2013 року утворилась заборгованість перед позивачем, яка становить 103 218,72 доларів США заборгованості по основній сумі кредиту; 41 288,35 доларів США заборгованості по відсотках; 5 651,42 долар США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору.

Відповідно до підпункту 4.3.2. договору позичальник зобов`язаний забезпечити банк усіма необхідними документами для здійснення ним дій передбачених п. 3.1. цього договору.

Згідно з підпунктом 4.3.4. договору позичальник зобов`язаний в день зарахування цінних паперів на рахунок у цінних паперах позичальника, відкритий у відкритому акціонерному товаристві комерційний банк «Надра», як зберігача, укласти договір застави цінних паперів, за умовами якого позичальник передає банку в заставу цінні папери (облігації), придбані на підставі договору, визначеного в пункті 1.2. цього договору.

Підпунктом 4.3.11. договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом дії цього договору не здійснювати будь-яких дій щодо зниження вартості засобів забезпечення виконання зобов`язання, визначених у підпунктах 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. цього договору, а також надавати банкові можливість перевірки їх дійсності та грошової оцінки.

Відповідно до підпункту 4.3.13. договору позичальник зобов`язаний на вимогу банка з`явитися до банка для підписання додаткової угоди, в якій визначений розмір процентної ставки за користування кредитом.

Згідно з підпунктом 4.3.14. договору позичальник зобов`язаний на вимогу банка надавати документи, що підтверджують його (позичальника) поточний фінансовий стан.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що в разі порушення позичальником вимог підпунктів 4.3.2., 4.3.4., 4.3.11., 4.3.13., 4.3.14. цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту, визначеного п.1.1. цього договору, за кожний випадок, проте передбачених указаними пунктами договору обставин як підстав для сплати штрафу судом не встановлено, позивач на такі обставини не посилався.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що рішення апеляційного суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ПАТ «КБ «Надра» про стягнення штрафу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Частиною першою, другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина перша, друга статті 549 ЦК України).

Пунктом 5.3 кредитного договору №122/П/99/2007-840 від 12 квітня 2007 року передбачено, що в разі порушення позичальником вимог пунктів 4.3.2., 4.3.4., 4.3.11., 4.3.13., 4.3.14. цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% відсотків від суми кредиту, визначеного пунктом 1.1. цього договору, за кожний випадок.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що позичальник порушила вимоги пунктів 4.3.2., 4.3.4., 4.3.11., 4.3.13., 4.3.14. кредитного договору, а тому правильним є висновок апеляційного суду про відсутність підстав для стягнення штрафу.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального права не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються встановленими судом обставинами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною першою статті 410 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ПАТ «КБ «Надра» про стягнення штрафу - без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ПАТ «КБ «Надра» про стягнення штрафу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук