Дата документу 21.02.2019 Справа № 332/12/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/12/19 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О. С.
провадження № 22-ц/807/1237/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» у особі директора Колеснікової Тетяни Рафаелівни на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2019 року про відмову у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за поставлений природний газ,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ТОВ «Запоріжгаз збут» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 9273,69 грн., мотивуючи тим, що боржник не виконала свої зобов'язання щодо оплати наданих послуг.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2019 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Запоріжгаз Збут» у особі директора Колеснікової Т.Р. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість у зв»язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд дійшов помилкового висновку про те, що заявником пропущений строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦПК України, оскільки фактично заборгованість утворилась з жовтня 2017р.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Запоріжгаз збут» 28.12.2018р. заявлено вимогу про стягнення з боржника заборгованості за поставлений природний газ, яка утворилась у період з 01.07.2015р. по 27.09.2018р., у зв'язку із чим з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки. Таким чином, протягом саме цього строку особа, чиї права порушені, має право звернутись до суду.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Відносини, які виникли між постачальником та споживачем природного газу, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496.

Пункт 2 розділу 3 Правил зазначає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором.

Відповідно до умов Типового договору періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовому споживачу є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Проаналізувавши вищенаведені норми, зміст заяви про видачу судового наказу та розрахунок боргу, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про відмову у видачі судового наказу за пропуском строку позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Встановлено, що 28.12.2018р. ТОВ «Запоріжгаз збут» звернулось до суду із заявою, в якій просило видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за поставлений природний газ за період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2018 року в сумі 9273,69 грн.

Отже, у своїй заяві товариство вказувало, що заборгованість у ОСОБА_4 утворилась з жовтня 2017 року.

До заяви ТОВ «Запоріжгаз збут» додано розрахунок щомісячних нарахувань за поставлений природний газ та розмір сплачених споживачем коштів, з якого вбачається, що борг у споживача виник з жовтня 2017р., а не з липня 2015р., як помилкового вважав суд (а.с. 5).

Вказана помилка викликана тим, що було неуважно вивчено зміст заяви про видачу судового наказану та доданий розрахунок, за змістом яких заявник лише зазначив, що у відповідності до умов договору підприємство у період з 01.07.2015 року по 27.09.2018 року надало, а боржник належним чином прийняв послуги з газопостачання. Боржником протягом червня 2015р. - вересня 2017р. здійснювалась оплата за поставлений природний газ на загальну суму 31777,43 грн.

Та суд на підставі цього зробив помилковий висновок, що заборгованість уторилась саме з липня 2015р., що не відповідає подальшому змісту заяви та розрахунку.

Отже, Товариством заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 9273,69 грн., яка виникла за період з 01 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2018 року, що не виходить за межі строку позовної давності.

Таким чином, пославшись в ухвалі про відмову у видачі наказу на те, що період виникнення заборгованості перевищує трирічний строк, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказана заявником сума заборгованості виникла з жовтня 2017 року.

Виходячи з цього, колегія суддів дійшла до переконання, що трирічний строк позовної давності щодо звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ ТОВ «Запоріжгаз збут» не пропущений, оскільки заявник звернувся до суду з відповідною заявою у межах трирічного строку з дня виникнення права відповідної вимоги.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про відмову у видачі судового наказу суперечить нормам процесуального закону, оскільки зроблені суддею висновки не відповідають обставинам справи, а тому у відповідності до п. 3, 4 6 ч. 1 ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» у особі директора Колеснікової Тетяни Рафаелівни задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 січня 2019 року скасувати, а матеріали за заявою про видачу судового наказу справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова прийнята, складена та підписана 21 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: