ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3122/19 Справа № 177/1751/18 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМОТОРС»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року, яке ухвалено суддею Суботіною С.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ( відомості про дату складення повного тексту рішення матеріали справи не містять), -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМОТОРС» (надалі - ТОВ «ТРАНСМОТОРС») про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 14.06.2018 року між ним та відповідачем укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0165, за яким сторони зобов'язалися у встановлений строк укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобілю марки Geely, модель Emgrand 7, рік випуску 2014, на умовах попереднього договору.

Попереднім договором сторони обумовили строк укладення основного договору - 20.06.2018 року, за умови повного виконання позивачем п. 2.1 попереднього договору.

На виконання вказаних умов договору позивач перерахував суму 35990 грн. на рахунок ТОВ «ТРАНСМОТОРС» в якості авансу та розраховував на укладення основного договору 20.06.2018 року

Однак відповідач свої зобов'язання за попереднім договором не виконав, обумовлений автомобіль для продажу позивачу не придбав, до цього часу основний договір не уклав, у зв'язку з чим позивач вважав попередній договір таким, що припинився, а тому підстави за якими передавалися кошти в сумі 35990 грн. відпали, в зв'язку з чим просив суд стягнути кошти в сумі 35990 грн з відповідача на його користь, як такі, що набуті відповідачем без достатньої правової підстави, а тому мають бути повернені позивачу.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 року ОСОБА_1 в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що сплачені кошти є авансом, підлягають поверненню, згідно ст. 635 ЦК України та пункту 3.4. попереднього договору. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що термін основного договору не настав, а отже зобов'язання, встановлені попереднім договором, не припинились. На думку позивача, ухилення відповідача від виконання умов попереднього договору та відсутність у нього дійсного наміру на укладення основного договору призвели до того, що у зазначений у попередньому договорі строк, основний договір купівлі-продажу транспортного засобу сторони не уклали з вини відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.06.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Трансмоторс», укладено попередній договір за умовами якого сторони зобов'язалися у встановлений строк укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах, визначених у попередньому договорі (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 1.2 попереднього договору ТОВ «Трансмоторс» як продавець, зобов'язалося придбати у третіх осіб, для відчуження покупцеві за основним договором, автомобіль марки Geely, модель Emgrand 7, 2014 рік випуску, бронзовий 1,5 МТ (а.с. 4). Вартість, за якою має бути продано автомобіль 120000 грн. (п. 1.6 попереднього договору).

Відповідно до п. 1.5 попереднього договору сторони зобов'язалися укласти основний договір 20 червня 2018 року за умови повного виконання п. 2.1 цього Попереднього договору, згідно якого в момент укладення попереднього договору покупець зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок продавця кошти в розмірі 35990 грн., а продавець своїм підписом під попереднім договором підтверджує отримання таких коштів.

Абзац 2 пункт 1.5 попереднього договору містить умову, про те, що якщо станом на 20.06.2018 року майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договорів повинен бути укладений на 5 день після придбання Продавцем майна, про що останній зобов'язаний повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визнали 31.12.2019 (а.с.4).

Згідно п. 1.8. попереднього договору він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до моменту укладення основного договору. Якщо укладення основного договору у визначений термін не відбулося, то попередній договір та передбачені ним зобов'язання втрачають чинність в день, коли мав бути укладений основний договір, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

ОСОБА_1 умову п. 2.1 попереднього договору виконав, сплативши відповідачу ТОВ «Трансмоторс» кошти в розмірі 35 990 грн. (а.с. 6-7).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для повернення ОСОБА_1 коштів, сплачених ним, на рахунок відповідача на виконання умов попереднього договору та в рахунок авансу за майбутнім основним договором, оскільки термін укладення основного договору не настав та зобов'язання встановлені попереднім договором не припинені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що 14.06.2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Трансмоторс» уклали попередній договір за умовами якого сторони зобов'язалися у встановлений строк укласти основний договір купівлі-продажу транспортного засобу на умовах визначених у попередньому договорі.

Відповідно до п. 1.5 попереднього договору сторони зобов'язалися укласти основний договір 20 червня 2018 року за умови повного виконання п. 2.1 цього Попереднього договору, згідно якого в момент укладення попереднього договору покупець зобов'язаний перерахувати на поточний рахунок продавця кошти в розмірі 35990 грн., а продавець своїм підписом під попереднім договором підтверджує отримання таких коштів.

Абзац 2 пункт 1.5 попереднього договору містить умову, про те, що якщо станом на 20.06.2018 року майно не буде придбано продавцем з метою його відчуження покупцеві, то сторони визначили, що основний договорів повинен бути укладений на 5 день після придбання Продавцем майна, про що останній зобов'язаний повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторони визнали 31.12.2019 (а.с.4).

Згідно п. 1.8. попереднього договору він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до моменту укладення основного договору. Якщо укладення основного договору у визначений термін не відбулося, то попередній договір та передбачені ним зобов'язання втрачають чинність в день, коли мав бути укладений основний договір, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, укладений між сторонами попередній договір не містить зобов'язань Продавця передати майно (товар) у власність Покупцеві, а також зобов'язань Покупця прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а отже не є договором купівлі - продажу.

Тобто, з положень частини 1 ст. 635 ЦК України та змісту укладеного між сторонами 14 червня 2018 року попереднього договору № 0165 випливає, що цей договір на передачу транспортного засобу не спрямований, за умовами цього договору сторони зобов'язалися лише в майбутньому укласти договір купівлі - продажу транспортного засобу марки Geely, модель Emgrand 7, 2014 рік випуску, бронзовий 1,5 МТ, за ціною 120 000,00 грн. Згідно п. 1.6 попереднього договору обов'язок Продавця передати у власність Покупця транспортний засіб виникне лише на підставі Основного договору.

Отже, попередній договір № 0165 не створює для сторін будь - яких матеріальних прав та обов'язків, крім одного зобов'язання - укласти протягом погодженого сторонами строку цивільно - правовий договір купівлі - продажу транспортного засобу на заздалегідь погоджених умовах.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дія попереднього договору на час розгляду справи судом не закінчилася. Такий висновок суду відповідає п. 1.5 попереднього договору, згідно якого сторони зобов'язалися укласти основний договір 20.06.2018 року, а якщо на цю дату транспортний засіб продавцем не буде придбано з метою його відчуження покупцеві, то основний договір буде укладено не пізніше ніж на п'ятий робочий день після придбання продавцем майна, але не пізніше 31 грудня 2019 року. Кінцевий строк укладення основного договору - 31 грудня 2019 року ще не настав. Доказів про те, що на час розгляду справи судом відповідачем придбано транспортний засіб для його відчуження позивачу, що однією із сторін попереднього договору другій стороні направлена пропозиція про укладення основного договору, суду не надано, в зв'язку з чим доводи апеляційної скарги позивача, про те, що термін укладання основного договору настав, колегія суддів не бере до уваги.

Відповідно до частини 3 статті 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановлений попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Колегією суддів не приймаються доводи позивача, про те, що сплачені позивачем кошти підлягають поверненню, згідно ст. 635 ЦК України та пункту 3.4. попереднього договору, оскільки зобов'язання сторін, встановлене попереднім договором - укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким позивачем відповідно до умов попереднього договору сплачено аванс, не припинилося, підстави для повернення авансу у розмірі 35 990 грн. відсутні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Виходячи з вищевикладеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у даній справі ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для його скасування не вбачається.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: