Справа № 357/5402/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

30 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О.В., при секретарі - Бондаренко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом 17.05.2019 року мотивуючи тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрована на правах члена сім`ї її матір - ОСОБА_2 . Відповідач не проживає в квартирі більше року, не знялася з реєстраційного обліку в добровільному порядку, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, в зв`язку з чим не має можливості розпорядитись житлом на власний розсуд. Таким чином, відповідач порушує її права, як власника будинку, щодо утримання та розпорядження майном. Мирним шляхом вирішити спір не можливо, оскільки невідомо фактичне місце проживання відповідача, тому просила в судовому порядку визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити, судові витрати залишити за нею та зазначила, що відповідач була зареєстрована у квартирі, як член її сім`ї, тимчасово для виготовлення документів та оформлення пенсії. Проживала у квартирі певний час, а потім виїхала на інше місце проживання, більше року у житловому приміщенні не проживає, комунальні послуги не сплачує, будь - які домовленості між ними щодо права користування житлом відсутні.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала.

На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Так, з матеріалів справи (а.с. 5,6,8,9) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу квартири від 08.05.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2- 1486 та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.05.2013 року згідно рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером: 2174651.

З довідки управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області № 2835 від 05.04.2019 року ( а.с. 6), відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 02.07.2013 року.

Згідно акту від 05.04.2019 року (а.с.7), ОСОБА_2 не проживає у вказаному житловому приміщенні з травня 2016 року по теперішній час, що узгоджується з показами свідків.

Так, допитані в судовому засіданні свідки, які проживають в квартирах № АДРЕСА_3 , ствердили факт відсутності відповідача, матері позивача, за зареєстрованим місцем проживання більше року та факт невиконання нею зобов`язання щодо утримання житла. Також, вказали, що відповідач проживала з позивачем у вказаному житловому приміщенні близько трьох років, однак залишила місце проживання і до житлового приміщення не з`являється, житлом не цікавиться, де фактично проживає невідомо, утримує квартиру позивач.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї власника квартири - ОСОБА_1 . Також, встановлено, що між позивачем та відповідачем відсутній договір найму жилого приміщення, остання більше року не проживає у квартирі, її особистих речей в житловому приміщенні немає, участі в утриманні житла та у зобов`язаннях перед третіми особами вона не приймає, належних та безспірних доказів того, що їй чинилися перешкоди у користуванні житловим приміщенням до суду не подано.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач відзив із запереченнями проти позову та спростуванням доводів позивача з належними та допустимими доказами до суду не подала.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норми закону, прийняте рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, а відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с.1) та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 29, 316,317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 4, 12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.09.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко