КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року

справа 759/16949/17

провадження № 22-ц/824/7342/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Щербенко А.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києвавід 06 лютого 2019 року ухваленого під головуванням судді Миколаєць І.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року у задоволені позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він добросовісно виконує свій батьківський обов`язок та добровільно надавав кошти на додаткові витрати на утримання сина. Зазначає, що при винесенні рішення, судом І інстанції не враховано, наявність на його утриманні ще однієї дитини ( ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на утримання якої рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від18.08.2017 р.з нього стягнуто аліменти у розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2017 і до досягнення ним повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та батько пенсіонер.

Вказує, що в нього змінився сімейний стан та виникли значні проблеми із здоров`ям.

Також судом при ухваленні рішення не враховано, що син ( ОСОБА_4 ), на користь якого стягнуто аліменти рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2017 р., є працездатною особою та має можливість матеріально себе забезпечувати. Позивач вважає, що наведених обставин достатньо для звільнення його від сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що про розгляд справи вона дізналась через ЄДРСР та має намір ознайомитись із матеріалами справи. В судовому засіданні протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання, оскільки відповідач повідомлялась судом про розгляд справи, в тому числі і через веб-сайт суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду докази того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення для звільнення від сплати аліментів. Крім того позивач не заперечував проти стягнення рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.08.2017 р з нього аліментів на утримання ще однієї дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2017 р. у справі № 759/2151/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 за минулий період з 13.11.2013 р. по 09.02.2015 р. у розмірі 14921,41 грн., та аліменти на утримання повнолітньої дитини на час навчання у розмірі 1750,00 грн. за період з 10.02.2015 р. по 28.02.2017 р. (а.с. 5-8).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 199 СК України передбачено якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду із позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, ОСОБА_1 посилався на зміну матеріального стану, суттєве погіршення свого здоров`я та необхідність утримувати сина від іншого шлюбу.

Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

При цьому, слід звернути увагу на те, що це право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Надані позивачем докази погіршення його здоров`я, не є підтвердженням тяжкої хвороби позивача, що є однією із підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Обставини, зазначені позивачем, а саме, зміна сімейного стану позивача та народження дитини, яка перебуває на його утриманні, не звільняє його від обов`язку утримувати інших дітей, які з ним не проживають.

Таким чином, суд першої інстанції при постановленні рішення повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення, судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-383 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києвавід 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 26.09.2019 року.

Суддя-доповідач

Судді