Справа № 346/6492/18
Провадження № 2/346/709/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді П'ятковського В.І.

за участю секретаря Корбут Н.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи колгоспного двору, головою якого був її дідусь, ОСОБА_4, про що йому 14 квітня 1989 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 59 від 09 березня 1989 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ. Будинковолодіння відносилось до типу колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_4 та членами двору були : ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_3 - невістка та ОСОБА_6 - онука.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, залишивши заповіт, посвідчений 06 грудня 2010 року секретарем Ценявської сільської ради, зігдно якого все своє майно заповіла їй.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, який також залишив заповіт, посвідчений 06 грудня 2010 року секретарем Ценявської сільської ради, згідно якого все своє майно заповів їй.

Вказує, що прийняла спадщину після смерті бабусі і дідуся, однак державний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4, як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті.

Просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння.

Позивач в судове засідання не з"явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, на спадкове майно не претендують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 належав до типу колгоспного двору, головою якого був дідусь позивачки, ОСОБА_4, про що йому 14 квітня 1989 року було видано свідоцтво про право власності на будинковолодіння на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 59 від 09 березня 1989 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за № 221 (а.с.9).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_2 - сина, ОСОБА_3 - невістка та ОСОБА_1 - онука, що підтверджується довідкою Ценявської сільської ради № 807 від 19 серпня 2018 року (а.с.14).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації смертей 12 вересня 2011 складено відповідний актовий запис за № 18, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.13).

Померла залишила заповіт, посвідчений 06 грудня 2010 року секретарем Ценявської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 56, зігдно якого все своє майно заповіла своїй онуці, ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації смертей 13 квітня 2018 складено відповідний актовий запис за № 8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Померлий залишив заповіт, посвідчений 06 грудня 2010 року секретарем Ценявської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 55, згідно якого все своє майно заповів своїй онуці, ОСОБА_1 (а.с.16).

З метою оформлення спадщини позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено до дня смерті ОСОБА_4 (а.с.11).

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого, однак на спадщину не претендують, про що подали письмові заяви в суд.

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого Коломийським МБТІ 11 жовтня 2018 року житловий будинок в АДРЕСА_1 має загальну площу 32,4 кв.м., житлову - 15,2 кв.м. та його інвентаризаційна вартість складає 157816, 00 грн. (а.с.17-20).

Виходячи з того, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті голови двору, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. ч. 2 247, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 право власності на житловий будинок позначений літерою «А» загальною площею 32,4 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м. та господарські будівлі і споруди : навіс позначений літерами «Б, Д», літню кухню позначену літерою «В», стодолу позначену літерою «Г», стайню позначену літерою «Ж», вбиральню позначену літерю «З», замощення позначене літерою «І», огорожу №№ 1-3, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2019 року.

Суддя П'ятковський В. І.