Справа №635/1425/19
Провадження №6/635/111/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі суду в смт.Покотилівка подання головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Вайленко Г.О. про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника право власності на яке не зареєстровано, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року заявник звернувся до суду з поданням де зазначає, що на примусовому виконанні у Міськрайонному відділі державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису №425, вчиненого 20.03.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_3 Виконавчий напис вчинений про звернення стягнення на зазначене майно в сумі заборгованості у розмірі 21868 доларів 87 центів США та витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн. Під час проведення виконавчих дій було встановлено, що зазначена земельна ділянка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 вересня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. за реєстровим №2904. Однак, право власності на зазначену земельну ділянку у встановленому законом порядку перереєстроване не було і за даними Державного земельного кадастру власником земельної ділянки зазначений ОСОБА_4 У зв'язку з цим, у відповідності з вимогами ст.440 ЦПК України, просив вирішити питання про звернення стягнення на земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і яка фактично належить ОСОБА_3

Згідно з вимогами ч.11 ст.440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Головний державний виконавець в судове засідання не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути подання у його відсутність.

Оскільки сторони у судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не проводилось.

Суд, перевіривши та дослідивши подані письмові докази, дійшов наступних висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Як встановлено судом, у провадженні Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису №425, вчиненого 20.03.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,15 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_3 Виконавчий напис вчинений про звернення стягнення на зазначене майно в сумі заборгованості у розмірі 21868 доларів 87 центів США та витрат, пов'язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1700 грн.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу, посвідченого 03 вересня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. за реєстровим №2904, ОСОБА_3 придбав земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У той же час, як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №1568-7945 від 19.02.2019 року, ОСОБА_3 право власності на належну йому земельну ділянку у встановленому законом порядку не зареєстрував.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі №6-785цс15 від 06 липня 2015 року визначено, що положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів, це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього № 1404-VIII від 02.06.2016 підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 6 статті 48 Закону встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Згідно з абз.2 ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У відповідності до ч.10 ст.440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, законодавець в даній нормі чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, - це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку, як юридичного факту.

Враховуючи вищенаведені факти і норми діючого законодавства, а також те, що на теперішній час право власності на спірну земельну ділянку за боржником не зареєстроване, суд вважає подання обґрунтованим та ухвалює рішення про його задоволення.

На підставі вищевикладеного, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.440 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області Вайленко Г.О. про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника право власності на яке не зареєстровано - задовольнити.

Надати дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 вересня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. за реєстровим №2904, належить ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом п"ятнадцяти днів зі дня складання повного тексту ухвали через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21 лютого 2019 року.

Суддя Н.Л.Панас