П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 372/2394/18

Номер провадження № 22-ц/824/339/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Базик ОлексіяПавловича в інтересах ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Тиханського О. Б., у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї міста Обухова, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року Базик Олексій Павлович в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї міста Обухова, ОСОБА_4, про визнання недійсним іпотечного договору № 04/І-180 від 11 травня 2006 року, покладення судових витрат на відповідача.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 11 травня 2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено іпотечний договір № 04/І-180 з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4 за договором про надання не відновлюваної кредитної лінії № 36/05-52 від 11 травня 2006 року.

На момент укладення договору іпотеки у квартирі АДРЕСА_1, проживали її неповнолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітня дочка - ОСОБА_6, 1997 року.

Довідкою Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області № 547 від 24 січня 2018 року підтверджується, що з 17 грудня 2002 року по 26 квітня 2006 року та з 19 вересня 2007 року по день звернення з позовною заявою діти були зареєстровані в вищезазначеній квартирі і проживали в ній з народження по день звернення з позовною заявою.

Позивач не надавала своєї згоди на зняття дітей з реєстрації та дізналась про це лише у січні 2018 року. Крім того, на адвокатські запити № 01/2 та 04/5 від 132 лютого 2018 року та 04 травня 2018 року було надано відповіді, відповідно до яких ні службою в справах дітей та сім`ї міста Обухова, ні органом опіки та піклування не надавалась згода на укладення оскаржуваного договору іпотеки.

Крім того, довідки Управління освіти виконавчого комітету Обухівської міської ради № 135 та № 136 від 14 травня 2018 року про те, що з вересня 1997 року по червень 2007 року та з вересня 2009 року по травень 2014 року діти відвідували ЗОШ І-ІІІ ступенів № 5, яка знаходиться неподалік від вищевказаної квартири, підтверджують факт їх проживання в даній квартирі.

Враховуючи, що на момент укладення договору іпотеки дана квартира була єдиним місцем проживання ОСОБА_3, то відповідно до вимог ст. 29 ЦК України вона була також місцем проживання її дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Тобто, вищезазначений договір іпотеки не відповідає вимогам ст.. 203 ЦК України, а тому відповідно до ст. 215 ЦК України має бути визнаний недійсним, як такий, що порушує права малолітньої ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_5

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року (а.с. 56 - 59) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї міста Обухова, ОСОБА_4, про визнання недійсним договору іпотеки.

Не погоджуючись з вищевказаним рішення суду, Базик О.П. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_3 у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, тим, що надані суду докази підтверджують, що на момент вчинення правочину з ОСОБА_3 проживали неповнолітній син та малолітня дочка за адресою: АДРЕСА_1.

Скаржник зазначає, що власник майна має отримати дозвіл органів опіки та піклування на укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, не лише тоді коли ці договори стосуються майна дитини, але й тоді коли вони стосуються її майнових прав, зокрема правом на користування жилим приміщенням. Разом з тим, такий дозвіл не було отримано.

Крім того, письмові пояснення відповідача були подані після закриття підготовчого провадження у справі, проте суд врахував їх під час ухвалення рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні ОСОБА_3, та її представник - адвокат Базик О. П. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» до суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням. 19 лютого 2019 року на адресу суд надійшло клопотання від представника ПАТ «Укрсоцбанк» Мохонька О.А. про розгляд справи без його присутності на підставі наявних доказів та матеріалів. Крім того, останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім'ї міста Обухова та третя особа ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями.

У зв'язку з вищенаведеним, керуючись п. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача та третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи позивача та її представника (представника скаржника), з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, ґрунтуючись на наступному.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 11 травня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник - АТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчено іпотечний договір № 04/І-180 (а.с. 7 - 9).

Відповідно до умов вищезазначеного договору, а саме пп. 1.1, ОСОБА_3 передала в іпотеку банку трикімнатну квартиру, загальною площею 69,02 кв. м., жилою площею 41 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у якості забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань перед банком за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 36/05-52 від 11 травня 2006 року.

Як вбачається з довідки, виданої Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області № 547 від 24 січня 2018 року (а.с. 12), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17 грудня 2002 року по 26 квітня 2006 року були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення іпотечного договору № 04/І-180 неповнолітні діти позивача, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не були за реєстровані у спірній квартирі, а тому у них були відсутні майнові права на неї.

Враховуючи вищенаведене, укладення іпотечного договору відбулось без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Частиною 4 статті 177 СК України передбачено, що дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається лише в разі гарантування збереження її права на житло.

Разом з тим, на момент укладення іпотечного договору № 04/І-180 від 11 травня 2006 року неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 547 від 24 січня 2018 року.

Таким чином, дозвіл органу опіки та піклування не був необхідний під час укладення оспорюваного правочину.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, у п 1.6.4 вищевказаного іпотечного договору, який був власноручно підписаний позивачем, вказано, що за місцезнаходженням предмету іпотеки не зареєстровані (не прописані) та не проживають малолітні або неповнолітні особи, а також наймачі за договором найму (оренди).

Тобто, висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають встановленим обставинам справи.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

ЦК України чітко встановлено вимоги, недодержання яких в момент вчинення правочину, є підставами визнання його недійсним. Відповідно до ч. 1 т 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 6 вищезазначеної статті правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦК встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, з доказів, наданих позивачем, чітко вбачається, що неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на момент укладення оспорюваного правочину не були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, а тому дії батьків не суперечили правам та інтересам дітей.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження, що неповнолітні діти були зняті з реєстрації поза її волею, а тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Базик Олексія Павловича в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О. В. Шахова