Справа №: 164/1246/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27 квітня 2012 року Четвертнянською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем, актовий запис № 4. Від даного шлюбу вони мають троє малолітніх дітей: синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали неможливими. Фактично їх сім'я розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини відповідача, ОСОБА_1 просила шлюб між ними розірвати, малолітніх дітей залишити у неї на проживанні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний характер, а тому настоює на його розірванні та просила малолітніх дітей залишити у неї на проживанні. Підтвердила, що вона з відповідачем з травня 2018 року проживають окремо. Вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Діти до середини вересня 2018 року проживали разом з нею в АДРЕСА_2, відвідували дошкільний навчальний заклад. В середині вересня 2018 року відповідач без її відому та згоди, скориставшись тим, що ОСОБА_1 перебувала на роботі в м. Луцьк, забрав дітей до себе додому в АДРЕСА_1. З того часу він та його батьки не дають їй можливості забрати дітей в АДРЕСА_2 навіть на вихідні, чинять їй перешкоди у спілкуванні з дітьми. Подальше проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливими. За час їх спільного проживання ОСОБА_2 її часто ображав, принижував, погрожував їй фізичною розправою. Він часто зловживав спиртним. Були випадки, коли ОСОБА_2 застосовував до неї фізичну силу. Її намагання зберегти сім?ю не дали ніяких результатів. ОСОБА_1 переконана, що надання терміну для примирення нічого не змінить в їх стосунках. Після того, як ОСОБА_2 забрав до себе дітей та чинить їй вже майже півроку перешкоди у спілкуванні з ними, постійно її принижує та ображає, коли вона приїжджає до дітей, їх стосунки тільки погіршилися. В зв?язку з цим, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнали частково, підтвердили, що спільне життя у відповідача з позивачем не склалося. Вони з травня 2018 року проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про їх місце проживання між ними немає. Проти розірвання шлюбу позивач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 не заперечували, оскільки переконані, що сім'я розпалася і заходи щодо примирення ніякого результату не дадуть. Між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу один до одного. Просили суд вирішити питання про місце проживання малолітніх дітей, оскільки по даному питанню між позивачем та відповідачем згоди не досягнуто, вважають, що діти мають залишитися на проживанні з відповідачем ОСОБА_2, оскільки у нього, на їх думку, кращі умови для проживання малолітніх дітей та з ним дітям буде краще. У випадку відсутності ОСОБА_2 за дітьми здійснюють догляд його батьки. Підтвердили, що діти до середини вересня 2018 року проживали разом з позивачем в АДРЕСА_2, відвідували дошкільний навчальний заклад. В середині вересня 2018 року відповідач без відому та згоди ОСОБА_1, коли остання перебувала на роботі в м. Луцьк, забрав дітей на проживання до себе додому в АДРЕСА_1. Діти відвідують дошкільний навчальний заклад в АДРЕСА_1. Не оспорюють, що із середини вересня 2018 року відповідач та його батьки не дають ОСОБА_1 можливості забрати дітей в АДРЕСА_2 навіть на один день.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року Четвертнянською сільською радою Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб позивача з відповідачем, актовий запис № 4. Від даного шлюбу вони мають троє малолітніх дітей: синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося. Вони з травня 2018 року проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Спору про їх місце проживання між ними немає. Діти до середини вересня 2018 року проживали разом з позивачем в АДРЕСА_2, відвідували дошкільний навчальний заклад. У випадку відсутності позивача за дітьми доглядала її мати ОСОБА_7 Інші особи в будинку не проживають. Для дітей були створені належні умови для проживання. В середині вересня 2018 року відповідач без відому та згоди позивача, скориставшись тим, що ОСОБА_1 перебувала на роботі в м. Луцьк, забрав дітей на проживання до себе додому в АДРЕСА_1. Діти відвідують дошкільний навчальний заклад в АДРЕСА_1. У випадку відсутності відповідача за дітьми доглядають його батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 В будинку ще проживають брат і дві сестри відповідача - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_11 Для дітей були створені належні умови для проживання. З середини вересня 2018 року відповідач та його батьки не дають ОСОБА_1 можливості забрати дітей в АДРЕСА_2 навіть на один день. Позивач має постійне місце роботи, отримує достатній дохід для забезпечення як своїх потреб, так і потреб малолітніх дітей. Відповідач офіційно ніде не працює, стабільного доходу не має. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а також це встановлено з досліджених судом в ході розгляду справи письмових доказів.

Наведені обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам малолітніх дітей.

Виходячи із інтересів малолітніх дітей, беручи до уваги їх вік, а також враховуючи бажання батьків та висновок органу опіки та піклування Маневицької райдержадміністрації Волинської області про доцільність проживання малолітніх дітей з одним із батьків № 3517/45/2-18 від 10 грудня 2018 року, суд вважає за доцільне залишити малолітніх дітей ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, після розірвання шлюбу на проживанні у позивача ОСОБА_1

При вирішенні заявлених позовних вимог суд бере до уваги, що позивач та відповідач з травня 2018 року проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Незважаючи на те, що батьки мають рівні права та обов?язки по вихованню дітей, безперешкодному спілкуванні з ними, відповідачем та його батьками, як встановлено в ході розгляду справи, вказані права позивача з середини вересня 2018 року свідомо ігноруються. Неодноразові запевнення відповідача та його представника в ході судового розгляду, що позивачу не будуть створюватися перешкоди у спілкуванні з дітьми, ОСОБА_1 буде надана можливість брати дітей до себе додому, як встановлено судом, були лише голослівними обіцянками. Відповідач продовжує ображати та принижувати позивача, коли вона приїжджає до дітей, чинити їй перешкоди у повноцінному спілкуванні з дітьми, займатися їх вихованням. В ході судового розгляду встановлено, що з травня 2018 року по даний час відповідачем не було вжито будь-яких намагань порозумітися з позивачем, зберегти шлюб та сім?ю. Фактичні взаємини подружжя на час розгляду справи свідчать про відсутність у них взаємодопомоги та підтримки, почуттів взаємної любові та поваги. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що відсутні визначені законом підстави для задоволення клопотання ОСОБА_2, заявленого перед судовими дебатами, про надання строку для примирення, яке, на думку суду, має на меті не зберегти шлюб та сім?ю, а лише затягнути розгляд даної справи та завадити позивачу безперешкодно спілкуватися з дітьми.

За бажанням позивача після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище - ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 704 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Шлюб, зареєстрований 27 квітня 2012 року Четвертнянською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис № 4, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, від якого є троє малолітніх дітей, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - ОСОБА_1.

Дітей: ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на проживанні у ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Невар