Справа №705/96/19
2/705/1085/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Умань Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Годік Л.С.,

секретар Шаповал Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 квітня 1997 року вона написала заяву до органу приватизації Уманської міської ради про безоплатну передачу їй у власність квартири АДРЕСА_1, так як на час її звернення до органу приватизації в квартирі проживала та була зареєстрована тільки вона одна. ОСОБА_2 був виписаний з спірної квартири в м. Виноградів 04.03.1997 року.

Розпорядженням органу приватизації № 5938 від 19 травня 1997 року про передачу квартири № 42 по зав. Богуна, 14 в м. Умань у власність дана квартира була передана у спільну сумісну власність їй, ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2. Зазначене розпорядження стало підставою для видачі управлінням житлового господарства Уманської міської ради 19 травня 1997 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру № 42 по зав. Богуна, 14 в м. Умань.

Приватизація на неї та її сина квартири 42 по зав. Богуна, 14 м. Умані грубо порушує її права, тому що їй було передано у власність не всю квартиру, як мало бути, а тільки частину її. Вона не могла навіть подумати, що квартира передана у спільну сумісну власність їй та її сину, тому, що на час приватизації квартири в ній проживала і була зареєстрована лише вона одна, тільки одна вона писала заяву на передачу у власність їй даної квартири 15 квітня 1997 року. Отримавши свідоцтво на право власності на житло вона його не читала. Лише в цьому році коли виник намір розпорядитися квартирою, то виявила, що вона є не єдиним власником своєї квартири. Тому просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації відділу житлового господарства Уманської міської ради та визнати незаконним та скасувати свідоцтво на право власності на житло, видане Управлінням житлового господарства Уманської міської ради народних депутатів Черкаської області 19.05.1997 року.

В судове засідання позивач не зявилася, проте подала заяву в якій вказала, що позов підтримує та просила справу слухати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, на адресу суду подав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги визнає.

Представник відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради ОСОБА_3 не зявилася в судове засідання, однак подала заяву в якій просила справу розглядати без її участі. При вирішенні питання покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши докази по справі, беручи до уваги позицію позивача та відповідачів, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 15.04.1997 року написано заяву до органу приватизації Уманської міської ради про безоплатну передачу їй у власність квартири АДРЕСА_2(а.с. 13).

Згідно довідки РЕУ від 17.04.1997 року в квартирі № 42 по зав. Богуна в м. Умань проживає та зареєстрована ОСОБА_1. ОСОБА_2, син, ІНФОРМАЦІЯ_1 виписаний 04.03.1997 року в м. Виноградів (а.с. 14).

Відповідно до копії паспорта виданого на імя ОСОБА_2 слідує, що останній з 13.03.1997 року по 13.07.1999 року був зареєстрований і проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8,9).

На підставі розпорядження органу приватизації № 5938 від 19 травня 1997 року про передачу квартири № 42 по зав. Богуна, 14 м. Умані, позивачу було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 7789 від 19 травня 1997 року, згідно якого квартира № 42 по зав. Богуна, 14 м. Умань передана у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

За змістом ч. 3 ст. 48 ЖК України, громадяни, які одержали житло у державному фонді, мають право на його приватизацію відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідност. 345 ЦК Українифізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сімї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається права на житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України по справі № 6-125цс12 від 30 січня 2013 року, виходячи з аналізу змістуЗакону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у поєднанні з нормами ст.ст. 1,6,9,61,65,65-1 ЖК України, ст. 29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбаченіст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім'ї.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, умовою для здійснення приватизації житла є обов'язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження. У випадку коли хтось з членів сім'ї, який має право користування жилим приміщенням не дає письмової згоди на приватизацію житла, яке підлягає передачі у спільну сумісну власність, а також за наявності розбіжностей між повнолітніми членами сім'ї щодо уповноваженої особи (уповноваженого наймача), таке жиле приміщення не може бути приватизовано. Наслідком порушення вимог ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» може бути визнання приватизації недійсною.

Згідно ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та кімнат (гуртожитків) державного житлового фонду, вирішуються судом.

Згідно положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в процесі приватизації квартири 42 по зав. Богуна, 14 в м. Умань було порушено діюче законодавство органом приватизації, оскільки ОСОБА_2, будучи повнолітнім, особисто заяву про намір приватизувати житло не писав та не подавав, так як він у вказаній квартирі не проживав і не був зареєстрований. При приватизації квартири було порушено право позивача на приватизацію житла.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 76-82, 217-244, 258-261 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до відділу житлово-комунального господарства Уманської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації, свідоцтва на право власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати незаконним з дати видання та скасувати розпорядження органу приватизації відділу житлового господарства Уманської міської ради Черкаської області № 5938 від 19 травня 1997 року.

Визнати незаконним з дати видання та скасувати Свідоцтво № 7789 на право власності на житло, видане Управлінням житлового господарства Уманської міської ради народних депутатів Черкаської області 19 травня 1997 року на квартиру № 42 по зав.Богуна м. Умані на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

СуддяЛеся Сергіївна Годік