Справа № 584/986/18
Провадження №2/574/120/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

з участю секретаря судового засідання Лігерко Т.О.

в присутності позивачки ОСОБА_1

представника органу опіки

та піклування Глобенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації Сумської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 13.01.2005 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.06.2006 року було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_4, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач після припинення шлюбних відносин своїх батьківських обов'язків не виконує, не цікавиться життям та проблемами власного сина, його духовним та моральним розвитком. Посилаючись на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, просила позбавити його батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що відповідач на протязі 12 років жодного разу не зустрічався з сином і не бажає змінювати своє відношення до виконання батьківських обов'язків, в зв'язку з чим надав нотаріально засвідчену заяву, якою погодився щодо позбавлення його батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, просив справу розглянути без його участі, про що надав до суду письмову заяву.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Глобенко Д.А. повідомила, що вони дійшли до висновку про необхідність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки він свідомо самоусунувся від їх виконання.

Вислухавши пояснення позивачки, доводи третьої особи, дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони з 13.01.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13.06.2006 року було розірвано, що підтверджується поясненнями позивачки, копіями паспортів сторін, копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5-7,9).

В шлюбі в сторін народилася дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та батьком якого є відповідач, однак він після припинення шлюбних відносин своїх батьківських обов'язків не виконує, не цікавиться життям та проблемами власного сина, його духовним та моральним розвитком, що підтверджується поясненнями позивачки, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім'ї (а.с.8,12).

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 05.12.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., щомісячно, які необхідно сплачувати позивачці.

10 листопада 2017 року державним виконавцем Буринського районного ВДВС України ГТУЮ у Сумській області завершено стягнення аліментів за заявою позивачки і станом на 10.11.2017 року заборгованість по аліментах відсутня.

За місцем проживання відповідач характеризується негативно, неналежно виконує свої обов'язки по вихованню дитини, не відвідує батьківські збори, не цікавиться його здоров'ям, що вбачається з показів позивачки, довідок Путивльської ЗШ І-ІІІ ст.№2, висновку психолога, довідки Путивльського районного центру первинної медико-санітарної допомоги, письмових пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, позивачки та її сина (а.с.15-16,21,28,31-35).

Висновком органу опіки та піклування Буринської РДА встановлено доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_8 (а.с.29-30).

Крім того, у матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заява, згідно якої відповідач погодився, щодо позбавлення його батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_4 (а.с.11).

Даючи оцінку наведеному, суд вважає встановленим, що відповідач на протязі 2006-2018 років взагалі не бачився зі своїм сином, не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до нього, без поважних причин не піклується про стан його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на даний час вийшла заміж і проживає разом зі своїм сином ОСОБА_8, чоловіком ОСОБА_9 та його сином ОСОБА_9 у квартирі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 і згідно акту обстеження житлово-побутових умов - для розвитку, виховання та проживання дітей в родині створені належні умови (а.с.23-27).

Позивачка працює, отримує стабільний дохід, піклується про свого сина, що вбачається з довідок Путивльської ЦРЛ та характеристики позивачки (а.с.19-20,22).

Відповідно до довідок Путивльського ВП Глухівського ВП ГУНП та довідок Путивльської ЦРЛ ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувалась, на обліках у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, що підтверджується вище згаданими довідками (а.с.13,17-18).

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування про неї.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього Закону мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст. 2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів.

Аналізуючи наведені вище положення нормативних актів норми міжнародного права, фактичні обставини справи, враховуючи характер винної поведінки відповідача, наявність сумнівів у його спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов'язки, суд приходить до висновку, що оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню своєї дитини свідомо нехтуючи ними і суд, діючи в інтересах дитини, для захисту її здоров'я та емоційного стану, приходить до висновку, що збереження батьківства ОСОБА_3 в теперішній час суперечить інтересам дитини і до нього необхідно застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення батьківських прав, тим самим задовільнивши позов в повному обсязі.

З врахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати при поданні позову у сумі 704 грн. 80 коп..

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23, 206, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 155, 164-166 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Буринської районної державної адміністрації Сумської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 20.02.2019 року.