Справа № 333/456/19
Провадження № 2/333/926/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , третя особа Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 ,звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , третя особа Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Михайловій А.В.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року було відкрито провадження по цивільній справі за вищевказаним позовом та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи у судові засідання, призначені на 04 вересня 2019 року, 26 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 , позивач ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових викликів, заяви про розгляд справи за їх відсутності та про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Розглянувши матеріали справи, зважаючи на неявку позивачів у судові засідання без поважних причин, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як зазначалося вище, судом на адресу місця знаходження позивачів, яку позивачами вказано у поданій позовній заяві, неодноразово надсилались судові виклики про явку позивачів до суду, які відповідно до поштових повідомлень про вручення були доставлені позивачам, про що судом зазначено вище. Про причину своєї неявки позивачі суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали, тому суд в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України визнає, що позивачі повторно не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, незважаючи на те, що позивачі були ініціаторами судового процесу, вважаючи, що їх права були порушені, в подальшому, під час розгляду справи у суді, свідомо нехтували своїми процесуальними правами та обов`язками, не з`являючись у судові засідання, не реагуючи вчасно на судові виклики, ходом розгляду справи не цікавилися.

Враховуючи наведене процесуальна бездіяльність позивачів не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом відповідно до вимог процесуального закону. А тому сторона провадження має вжити наявні можливості, щоб дізнаватися про стан провадження, порушеного за його позовом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд, вважає, що позивачі втратили інтерес до справи, більш того, позивачі, нехтуючи своїми правами та обов`язками, передбаченими ст.ст. 43, 44 ЦПК України, не з`являються до суду з неповажних причин, що дає можливість залишити позов без розгляду.

Таким чином у зв`язку з тим, що позивачі повторно у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, з заявою про розгляд справи за їх відсутності не зверталися, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , третя особа Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Слід зазначити, що у відповідності до ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

В силу положень п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судом не повертається позивачу сплачена при зверненні до суду сума судового збору.

Керуючись ч. 5 ст.223, п.3 ч. 1 ст.257 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , третя особа Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачам, що в силу положень ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова