Справа № 473/2739/19
РІШЕННЯ

іменем України

"26" вересня 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вознесенську за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 року позивач ОСОБА_1 , який є спадкоємцем за законом першої черги, що прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , яка також є спадкоємцем за законом першої черги, що прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , про усунення її від права на спадкування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що вони з відповідачкою є дітьми спадкодавця, до складу спадщин входить квартира АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані.

Посилаючись на вимоги статті 1224 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.07.2019 року було відкрито провадження по цивільній справі (а.с .18)

10.07.2019 року відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву (а.с. 21-24), де позов не визнає.

30.07.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач та її представник Дранник ОСОБА_4 . - в судовому засіданні позов не визнали зазначаючи, що відповідач не ухилялася від надання допомоги спадкодавцю і здійснювала такий догляд і допомогу виходячи із реальної потреби, своїх можливостей та тих умов спілкування, які в останні роки склалися в родині: під впливом сина мати намагалась не приймати її допомогу, в силу погіршення стану здоров`я, викликаного психічним захворюванням, через фобії (страх), це рішення було прийнято нею і одноосібно.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (83 роки).

Після її смерті залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 ), що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Вознесенської міської ради 27.10.1999 року.

Сторони по справі , як спадкоємці по закону першої черги (діти), прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку.

У відповідності до п.5ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік та хворобу був у безпорадному стані.

Пункт 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснює, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 навели суду дані, які свідчать про відсутність підстав для усунення відповідача від права на спадкування: відповідач намагалася за можливості підтримувати матір з тим, щоб це було менш відомо позивачу - передавала продукти, їжу матері через сусідку з посиланням, що цю допомогу надає сусідка, отримала дозвіл доглядальниці і в час, коли брат був відсутній в квартирі, відвідувала матір.

Допомога спадкодавцю може виступати в різних формах: надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири.

В даному випадку за наявності декількох осіб, що мають обов`язок щодо утримання спадкодавця, закон не встановлює в якому обсязі кожен із них окремо повинен надавати таку допомогу і здійснюючи догляд.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 в основному здійснював догляд та надавав допомогу матері, участь відповідача в цьому не в такому масштабі, обсязі не може кваліфікуватися як ухилення від надання допомоги спадкодавцю, що перебуває в безпорадному стані.

Намагання позивача (сина) оформити опіку над матір`ю з підстави наявності у неї психічного захворювання і нездатність усвідомлювати значення своїх дій, при наявності дочки не підтверджує обставини, що лише він один мав і буде мати з статусом опікуна обов`язок щодо утримання спадкодавця.

Положення ст.1224 п.5 ЦК України можуть бути застосовані лише до тих спадкоємців за законом, на яких законом покладено обов`язки по утриманню (наданню допомоги) спадкодавцю і при умові, що вони є достатньо матеріально забезпеченими.

Із пояснень відповідача в судовому засіданні слідує, що протягом 2017-2019 років вона не працювала, не мала доходу, її родина утримувалась за рахунок нерегулярних заробітків чоловіка, а тому при розмірі пенсії померлої в сумі 3254 грн. підтверджується неможливість останньої матеріально забезпечити спадкодавця.

Крім того, відсутність достатньої матеріальної забезпеченості у відповідачки ОСОБА_2 , а від так і надання нею допомоги в цих межах не слід розуміти як ухилення від надання допомоги спадкодавцю. Правову категорію ухилення від надання допомоги можливо застосувати лише щодо особи, що має прибуток, який дозволяє утримувати спадкодавця за його життя і докази цього суду повинний надати позивач.

Тлумачення поняття «безпорадний стан» Верховний Суд України провів в справі №200/21452/15-ц від 17.10.2018 року. Це поняття стосувалося ст. 1259 ЦК України, але враховуючи, що вказана правова норма так само як і ст. 1224 ЦК України стосується спадкування і міститься в книзі шостій цього Кодексу, суд вважає за необхідним застосувати це тлумачення і в зазначеному спорі.

Безпорадний стан такий стан особи, у якому ця особа не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування. У випадку існування спору за спадок, безпорадний стан спадкодавця повинен довести позивач, заявляючи вимогу про усунення спадкоємця від права спадкування. При цьому лише одних пояснень позивача та показань свідків недостатньо для доведення безпорадного стану спадкодавця. Повинні бути певні медичні документи, яких у матеріалах справи немає і це є підставою для відмови в позові.

Наявна в матеріалах справи довідка лікаря-психіатра про перебування ОСОБА_3 на обліку з 14.12.2018 року (за півтора місяця до смерті) з діагнозом судинна деменція не підтверджує безпорадний стан, даний стан міг бути викликаний похилим віком спадкодавця.

Досліджені судом докази свідчать про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, оскільки він не надав суду доказів одночасного настання обставин, зазначених у ч.5 ст.1224 ЦК України, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреби спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Керуючись ст.ст. 12,13,258-259,263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про усунення особи від права на спадкування.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 30 днів.

Суддя: О.Є.Старжинська