ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2834/19 Справа № 199/2211/18 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення по виплаті аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення по виплаті аліментів.

Позов мотивовано тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться на утримання матері.

Згідно рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2006 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 15 травня 2006 року.

Позивач зазначає, що відповідач ухилявся від сплати аліментів і внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, згідно довідки Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, станом на 01.04. 2018 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 98288,90 грн. Вважає, що вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 105 015 грн. 76 коп .

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року позов задоволено частково та ухвалено: стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2009 року по 27 вересня 2018 року в розмірі 80625 грн. 52 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам чинного законодавства залишив поза увагою доводи відповідача, та не вжив заходів для з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін, хоча ці обставини мають суттєве значення для правильного вирішення справи з огляду на положення ч. 2 ст. 196 СК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться на утримання матері.

Згідно рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2006 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 15 травня 2006 року.

Згідно довідки Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, станом на 27 вересня 2018 року, складає 80 625,52 гривень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався ст. 196 СК України та виходив з доведеності позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) та вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення по виплаті аліментів за період з 01 листопада 2009 року по 27 вересня 2018 року в розмірі 80625 гривень 52 копійки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Між сторонами виник спір стосовно стягнення пені за прострочення по виплаті аліментів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не заперечується й відповідачем про його обізнаність щодо наявності рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина та їх розмір.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вирішуючи питання щодо спору про стягнення пені, суду необхідно за наявності встановленого розміру боргу вирішити питання про наявність підстав для стягнення пені, встановити всі обставини справи, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Враховуючи те, що довідка-розрахунок заборгованості державного виконавця Лісової А.М. про розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідачем, не оскаржено, тому підстави вважати її невірною у суду немає.

Крім того, на спростування розрахунку пені за прострочення по виплаті аліментів, відповідачем свого розрахунку не надано.

Колегією суддів, перевірено розрахунок пені, наведений судом першої інстанції, та виходячи із визначеного розміру заборгованості у сумі 80 625,52 грн. вважає його вірним, з урахуванням всіх вимог чинного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.196 СК України із змінами від 17.05.2017р., у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції не допущено порушення вимог процесуального законодавства, що стало би підставою для скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко