ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 234/17082/16-ц

провадження № 61-12348св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Краматорської міської ради,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Біляєвої О. М., Кішкіної І. В., Папоян В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Мати дитини - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері ОСОБА_3 проживає з позивачем, яка є його бабою.

Вказувала, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його життям і здоров`ям, матеріальну допомогу не надає.

За таких обставин просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 і стягнути аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 3 квітня 2017 року, ухваленим у складі судді Демидової В. К., позов ОСОБА_1 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 листопада 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Додатковим рішенням цього ж суду від 10 травня 2017 року стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 551,20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості його вимог та вважав доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків з виховання дитини та її утримання.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2017 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 3 квітня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав та додаткове рішення цього ж суду від 10 травня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, апеляційний суд виходив з того, що висновок суду першої інстанції про умисне ухилення від виховання сина та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачем ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначив, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками ОСОБА_2 , які б свідчили про ухилення від виховання сина, і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2017 року та залишити в силі рішення Краматорського міського суду Донецької області від 3 квітня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судове рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав ухвалено із неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. Доводів щодо незаконності рішення у частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів касаційна скарга не містить.

Заявник вказує, що апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він не бажає проживати разом із батьком та просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Позиції інших учасників справи

Відзиву на касаційну скаргу від ОСОБА_2 до Верховного Суду не надходило.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього ж суду від 9 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року вказана справа передана до Верховного Суду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 16 липня 2002 року перебували у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3

Суди встановили, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 проживає з позивачем ОСОБА_1 , яка є його бабою.

З висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 3 квітня 2017 року суди встановили, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що він самоусунувся від виконання батьківських обов`язків.

Позиція Верховного Суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Зокрема, пунктом 2 частини першої цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Згідно із статтею 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 3 квітня 2017 року, який покладено в основу рішення суду першої інстанції, про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини, винесений без врахування всіх обставин, у зв`язку з чим він не підтверджує вини відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов`язків та не містить належного обґрунтування доцільності позбавлення його батьківських прав. Перед наданням відповідного висновку орган опіки та піклування не обстежував місце проживання ОСОБА_2 , не з`ясовував його думки щодо позбавлення його батьківських прав.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Встановивши ці обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками ОСОБА_2 , які б свідчили про ухилення від виховання сина ОСОБА_3 , що вказує на відсутність підстав для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Доводи касаційної скарги про неврахування апеляційним судом думки ОСОБА_3 , який не бажає проживати разом із батьком та просив позбавити відповідача батьківських прав, є безпідставними, оскільки апеляційний суд надав оцінку поясненням дитини, врахував відносини, що склались між сторонами, та факт постійного проживання дитини із позивачем, у зв`язку з чим вважав, що думка дитини не може мати вирішального значення для правильного вирішення спору, оскільки суперечитиме його інтересам.

Оскільки судове рішення оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, то відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України законність судових рішень, ухвалених у іншій частині, касаційний суд не перевіряє.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України») Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, оскільки суд апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанцій в цій частині без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов С. О. Погрібний О. В. Ступак