Єдиний унікальний номер судової справи:481/1180/18
Номер провадження: 22-ц/812/365/19
Категорія 27 Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
Постанова

іменем України

21 лютого 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року, ухвалене під головуванням судді Вжещ С.І., у приміщенні цього суду того ж дня о 09 год. 59 хв., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановила:

У серпні 2018 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі ПАТ АКБ «Індустріалбанк» або Банк), який є правонаступником ПАТ АБ «ЕКСПРЕС БАНК», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27 лютого 2012 року уклав із ОСОБА_2 кредитний договір №59667/07/к03, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 20 000 гривень зі сплатою 24 % річних за користування кредитом строком на 36 місяців з 27 лютого 2012 року по 27 лютого 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 31 березня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 10 631 грн. 16 коп.

Позивач зазначав, що заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 липня 2014 року з відповідача стягнуто 10 631 грн. 16 коп., з яких: 6 440 грн. тіло кредиту, 2 191 грн. 16 коп. заборгованість по процентам та 2 000 штрафу.

Посилаючись на умови договору та те, що рішення суду про сплату боргу перед банком було виконано лише в квітні 2018 року, позивач просив стягнути з відповідача 10 083 грн. 03 коп., з яких: додатково нараховані відсотки з 11 липня 2015 року по 11 липня 2018 року 5 106 грн., 1 320 грн. 22 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 1 365 грн. 26 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків та 2 291 грн. 55 коп. інфляційних втрат.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_2, посилаючись на те, що з нього вже була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором на підставі судового рішення, вважав, що позивач не має права на повторне стягнення боргу.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року в задоволенні позову ПАТ АКБ «Індустріалбанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після стягнення кредитної заборгованості за договором, строк дії за яким закінчився, позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача сум за кредитним договором, в тому числі і пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

-2-

До того ж, суд виходив з того, що питання щодо наслідків прострочення виконання грошового зобовязання регламентоване частиною другою статті 625 ЦК України позивач в своєму позові не ставив.

Вирішуючи спір, суд послався на висновок, що викладений ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 у справі №444/9519/12.

У січні 2019 року Банк подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути понесені судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач за умовами кредитного договору мав право нараховувати відсотки та пеню за вказаний період на суму боргу, оскільки судове рішення про сплату боргу відповідачем не було виконано. Тому вважав, що висновок суду першої інстанції суперечить позиції викладеній в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року №1410цс18 у справі №444/9519/12.

До того ж, позивач зазначав, що судом не було враховано те, що в позовній заяві банк просив стягнути з відповідача інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту та суму пені за несвоєчасне повернення кредиту, що, на його думку, відповідає частині другій статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Представник Банку в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Банку підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 27 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №59667/07/к03, відповідно до умов якого відповідач отримав 20 000 гривень на споживчі цілі, зобовязавшись повернути отримані кошти не пізніше 27 лютого 2015 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 01 липня 2014 року з відповідача достроково стягнуто 10 631 грн. 16 коп., з яких: 6 440 грн. тіло кредиту, 2 191 грн. 16 коп. заборгованість по процентам та 2 000 штрафу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача станом на 11 липня 2018 року згідно кредитного договору 5 106 грн. 00 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 320 грн. 22 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 365 грн. 26 коп. пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків, а також 2 291 грн. 55 коп. інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту згідно статті 625 ЦК України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, на час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

-3-

Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в травні 2014 року ПАТ «Акціонерний банк «Експрес Банк» використав своє право на стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитом та змінив на власний розсуд строк виконання зобов'язання за договором від 27 лютого 2012 року, у зв'язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припинились. У звязку з тим, посилання банку на підставність нарахування платежів за кредитним договором до 27 лютого 2015 року, не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на нормах закону.

У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка передбачає наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), що вірно констатував суд першої інстанції.

Ураховуючи наведене, підстави для задоволення позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача станом на 11 липня 2018 року згідно кредитного договору 5 106 грн. 00 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 320 грн. 22 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 1 365 грн. 26 коп. пені за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків відсутні.

Оскільки до такого ж висновку дійшов і суд першої інстанції, то відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не предявляв вимог про застосування наслідків прострочення виконання грошового зобовязання регламентоване частиною другою статті 625 ЦК України, а саме про стягнення з відповідача інфляційних втрат.

Як встановлено, звертаючись з даним позовом, Банк вказував, що внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, тому з відповідача просив стягнути 2 291 грн. 55 коп. інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Виникненні між сторонами зобов'язання є грошовими, а тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник повинен сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки вимог про стягненні трьох процентів річних від простроченої суми, позивач не предявляв, то стягненню підлягають лише інфляційні втрати.

Як встановлено заборгованість по кредиту становила з 01 серпня 2015 року по 31 січня 2018 року 6 440 грн. 00 коп., з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2018 року 6 052 грн. 88 коп., з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року 2 440 грн. 80 коп., тому з боржника з урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України на користь кредитора підлягають стягненню 2 291 грн. 55 коп. індексу інфляції ((6 440 грн. х 1,334 6 440 грн.) + (6 052 грн. 88 коп. х 1,020 6 052 грн. 88 коп.) + (2 440 грн. 80 коп. х 1,008 2 440 грн. 80 коп.)).

Ураховуючи наведене, оскільки суд першої інстанції був іншої думки та вважав, що позивач в своєму позові не ставив питання про стягнення з відповідача інфляційних втрат, то на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду в частинах відмови у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат та судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 001 грн. 25 коп., що відповідає 22,73% задоволених позовних вимог.

-4-

Керуючись ст. ст. 367, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» задовольнити частково.

Рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2018 року в частинах вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту та судових витрат скасувати та ухвалити в цих частинах нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації селище Станційне, вул. Прикордонна, буд. 70; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 2 291 (дві тисячі двісті девяносто одну) грн. 55 коп. та 1 001 (одну тисячу одну) грн. 25 коп. судового збору сплаченого в обох судових інстанціях.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.