ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2726/18 Номер провадження 22-ц/814/761/19Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 листопада 2018 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь у розмірі ј частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років, враховуючи термін навчання до 30.06.2020 року.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що позивач навчається у вищому навчальному закладі, перебуває на утриманні матері. Стипендія, яку вона отримує, допомога від матері не є достатніми для оплати навчання, проживання у гуртожитку та задоволення інших життєво необхідних потреб.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 листопада 2018 року відмовлено за недоведеністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не звернув уваги, що батько вже тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Судом не викликано відповідача в судове засідання, питання платоспроможності відповідача не досліджено в повній мірі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 (а.с.32-33).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року справа призначена до розгляду на 25 лютого 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. (а.с.35).

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ст.263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (ст.2). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно довідок Полтавської державної аграрної академії №229 від 14.03.2018 року та № 1001/18 від 01.08.2018 року ОСОБА_2 є здобувачем вищої освіти 2 стн курсу факультету ветеринарної медицини Полтавської державної академії, денної форми навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року на безоплатній основі (держбюджет), отримує стипендію від 1100 грн. до 1300 грн. щомісячно (а.с.7,9).

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 18 жовтня 2002 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 93 п. «а», ч.3 ст.142 КК України, та йому призначено покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.11-12).

Як вбачається з листа ВДВС Октябрського району м.Харкова від 22.11.2011 року за №3/910285, ОСОБА_3 звільнився з місця відбування покарання 17.11.2011 року по УДЗ та вибув за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с.8).

Згідно листа №273 від 17.08.2018 року відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області станом на 17.08.2018 року відсутня інформація у відділі щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ( а.с.17).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала суду доказів, які б підтверджували спроможність батька надавати матеріальну допомогу дитині, клопотання про витребування таких доказів не заявлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою ст.200 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 187, 189-192,194-197 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм права у поєднанні з основними правилами доказування (параграф перший глави п'ятої розділу першого ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов'язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується. Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов'язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов'язок доведення такого факту покладається саме на батька (мати), до яких пред'явлений позов.

Позивачем суду надані докази, що підтверджують існування обставин, з яким закон пов'язує можливість покладення на батька (мати) обов'язку надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання.

Разом з тим, у справі відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували неспроможність відповідач надавати допомогу своїй дитині.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, зробив помилковий висновок про те, що позивач повинна довести той факт, що батько має можливість надавати їй матеріальну допомогу на період навчання.

З урахуванням встановленого рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1613, 64 грн., з яких 768,40 грн. судовий збір за подання позовної заяви та 845,24 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України суд,

У Х В А Л ИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 листопада 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину в період її навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, росіянина, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 03 серпня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років, враховуючи термін навчання до 30.06.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, росіянина, громадянина України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3, на користь держави судовий збір у розмірі 1 613, 64 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов