Справа № 183/743/19
№ 2/183/1877/19

У Х В А Л А
08 лютого 2019 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними зобовязання вчинити певні дії, -

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, в якому просить визнати протиправними дії державного виконавця, вчинені при розрахунку суми боргу по аліментах та зобовязати відповідача провести розрахунок заборгованості від 02.01.2019 року у відповідності до діючого законодавства.
Розглянувши подані матеріали, вважаю за необхідне, відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, відмовити позивачу у відкритті провадження по справі, виходячи з наступного.
Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
У відповідності до ст. 447 ЦК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Враховуючи положення коментованої норми процесуального закону, субєктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби або приватний виконавець, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 5 «Про виконавче провадження».
В порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом, а не зі скаргою, поданою, в порядку ст.447 ЦПК України, що унеможливлює відкриття провадження по справі.
Крім того, у відповідності до ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Таким чином, учасники виконавчого провадження, в порядку ЦПК України, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності спеціального субєкту - державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК.
В інших випадках, заявник, має право звертатися до відповідного адміністративного суду в порядку, визначеному нормами КАС України.
Звертаючись до Новомосковського міськрайонного суду з цивільним позовом ОСОБА_1, не визначився з обраним способом захисту порушеного права боржника у виконавчому провадженні, що унеможливлює відкриття провадження по справі в порядку позовного провадження за правилами ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в:
Відмовити ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними зобовязання вчинити певні дії.
Розяснити заявникові його право на звернення до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця або з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою, відповідно до норм Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з моменту її проголошення

Суддя Сорока О.В.