Номер провадження: 22-ц/813/932/19
Номер справи місцевого суду: 523/3008/18
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника Акціонерного товариства «Дельта Банк» адвоката Шевчук Вікторії Вікторівни про забезпечення позову по цивільній справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії про визнання недійсним договору іпотеки та скасування заборони відчуження,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії про визнання недійсним іпотечного договору від 28.08.2008 року нерухомого майна - квартири № АДРЕСА_1 та скасування заборони відчуження на вказану квартиру, накладену приватним нотаріусом 28.08.2008 року за реєстровим номером 1504.

В обґрунтування позову, ОСОБА_3 посилається на те, що вона є власником квартири № АДРЕСА_1.

У лютому 2018 року їй стало відомо про наявність договору іпотеки від 28.08.2008 року, укладеним між ОФ ТОВ „Укрпромбанк" та громадянином ОСОБА_4 (її колишнім чоловіком), предметом якого виступила її квартира.

Проте, вона не давала згоди на укладення договору іпотеки.

Крім того, сам ОСОБА_4 наголошує на тому, що не пам"ятає, що укладав з Банком такий договір.

На підставі наведеного, ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним іпотечний договір від 28.08.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (ТОВ "Укрпромбанк") та ОСОБА_4 щодо квартири АДРЕСА_1 та скасовано заборону відчуження нерухомого майна, накладену 28 серпня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В., за реєстровим №1504 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» оскаржив його в апеляційному порядку.

Вподальшому, представник АТ „Дельта Банк" звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_6 та будь-яким іншим особам відчужувати та вчиняти будь-які інші реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування вказаної заяви, представник зазначає, що на підставі оскаржуваного рішення суду, в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, 22.05.2018 року, державним реєстратором КП „Реєстраційна служба Одеської області" Махортовим І.О. внесені записи про припинення іпотеки та обтяження на квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, 22.05.2018 року, на підставі заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2017 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором КП „Реєстраційна служба Одеської області" Оперчук І.М. внесено запис про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно за ОСОБА_9, яка 28.09.2018 року здійснила відчуження даного нерухомого майна, власником якого на теперішній час є ОСОБА_6.

З метою уникнення подальшого продажу та/або передачу в іпотеку спірного майна, представник просить забезпечити позов.

Відповідно до ч. 1,2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленнямобов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Виходячи з роз'яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частинами 1-4 статті 154 ЦПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Так, відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЗУ „Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз"яснено, що окремі правочини щодо іпотечного нерухомого майна, вчинені без згоди іпотекодержателя, можуть бути визнані недійсними за позовом іпотекодержателя. Так, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 02.03.2016 року у справі № 6-308цс16, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для всіх судів України.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_3 до ТОВ „Український промисловий банк" є визнання недійсним іпотечного договору від 28.08.2008 року нерухомого майна - квартири № АДРЕСА_1 та скасування заборони відчуження на вказану квартиру, накладену приватним нотаріусом 28.08.2008 року за реєстровим номером 1504.

Предметом апеляційного оскарження є рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року, згідно з яким позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, визнано недійсним іпотечний договір від 28.08.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (ТОВ "Укрпромбанк") та ОСОБА_4 щодо квартири АДРЕСА_1 та скасовано заборону відчуження нерухомого майна, накладену 28 серпня 2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В., за реєстровим №1504 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.10.2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Дельта Банк» та зупинено дію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року.

Таким чином, у зв'язку з зупиненням дії рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року, права АТ «Дельта Банк», як іпотекодержателя, відновлено.

Одним із способів захисту прав іпотекодержателя може бути застосування механізму реалізації переважного права на іпотечне майно, передбачене нормами ст. 23, 33, 39 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, АТ «Дельта Банк», як іпотекодержателя, не позбавлено права заявлення вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, яка за іпотечним договором передана в іпотеку, вибула з іпотеки і була відчужена без згоди іпотекодержателя.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру судових рішень Суворовським районним судом м. Одеси розглядається спір між первісним іпотекодавцем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на квартиру, яка є іпотечним майном (справа № 523/16787/17), в межах якого ухвалою суду першої інстанції від 09.01.2018 року забезпечено позов та накладено арешт на спірну квартиру, яка є предметом іпотеки.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що незабезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Одеської філії про визнання недійсним договору іпотеки та скасування заборони відчуження ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 381 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника АТ «Дельта Банк» адвоката Шевчук Вікторії Вікторівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.А. Калараш

С.О. Погорєлова