Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 408/9430/18-ц
Провадження № 22-ц/810/580/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області

відповідач: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Біловодської державної нотаріальної контори Луганської області Анохін Олександр Олександрович розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2019 року (постановленого у складі судді Третяк О.Г.)у цивільній справі за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

встановив:

У листопаді 2018 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обґрунтування зазначених вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , який є сином ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з суми недоотриманих страхових виплат у розмірі 33 450 грн.27 коп. та недоотриманої пенсії у розмірі 41397,00 грн.

Позивач вважає, що сума недоотриманих страхових виплат не може входити до складу спадщини померлого, оскільки останній не набув права на щомісячні страхові виплати з 01.12.2014 року по 22.02.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат з 01.03.2014 року в розмірі 27814,59 грн., бо не звертався до робочих органів Фонду на території підконтрольній владі України, тому нотаріусом неправомірно до складу спадщини включено суму страхових виплат померлого у зазначеному розмірі.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати недійсним свідоцтво на спадщину за законом від 11.11.2017 року № 1187, видане державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори Луганської області Анохіним О.О. в частині включення до складу спадщини ОСОБА_1 недоотриманих, його батьком ОСОБА_2 , сум щомісячних страхових виплат за період з 01.12.2014 року по 22.02.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат за період з 01.03.2014 року у розмірі 27814,59 грн., та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2019 року у задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в особі Біловодського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2017 року № 1187 в частині включення до складу спадщини ОСОБА_1 недоотриманих його батьком сум страхових виплат за період з 01.12.2014 року по 22.02.2017 року та доплату по перерахунку щомісячних страхових виплат за період з 01.03.2014 року у розмірі 27814,59 грн. та вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_2 щомісячні страхові виплати за період з 01 грудня 2014 року по 22 лютого 2017 року спадкодавцю нараховані не були, а відтак у розумінні ст.1227 ЦК України не можуть належати спадкодавцю та не можуть входити до складу спадщини.

ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Лутугинському районі Луганської області. У зв`язку з тим, що відділення у м. Лутугине не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі відповідно до Постанови КМУ № 595, з 01 грудня 2014 року було припинено видатки на забезпечення діяльності відділення у Лутугинському районі та відповідно припинено нарахування та виплату страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 у відділенні Лутугинського району. Потерпілий з 01 грудня 2014 року не звертався з заявою про поновлення раніше призначеної страхової виплати до робочих органів Фонду соціального страхування України на території підконтрольній владі України, за таких підстав спадкоємець - ОСОБА_1 не має права на отримання щомісячних страхових виплат, так як ці виплати не входять до складу спадщини.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки у своєму рішенні надав правову оцінку діям органів Фонду щодо припинення потерпілому ОСОБА_2 щомісячних страхових виплат та на підставі цього відмовив у позові.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

У судовому засіданні представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади Луганського апеляційного суду відповідно до положень ч.1 ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

У судове засідання третя особа - Анохін О.О. не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду вказаним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив, що потерпілий ОСОБА_2 не був зобов`язаний переміщуватися з тимчасово окупованої території України для звернення про продовження страхових виплат, відсутність такого звернення не є підставою для припинення страхових виплат, а тому державний нотаріус правомірно видав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Колегія суддів судової палати вважає, що такі висновки суду відповідають вимогам закону та встановленим у справі обставинам, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 червня 2017 року державним нотаріусом Біловодської державної нотаріальної контори Анохіним О.О. було направлено запит до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань про суму страхових виплат, нарахованих ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Луганській області від 27 червня 2017 року № 02/1318 потерпілому ОСОБА_2 не виплачено щомісячні страхові виплати за червень-листопад 2014 року на загальну суму 5635,68 грн., також потерпілому необхідно донарахувати доплату по перерахунку з 01.03.2014 року та щомісячні страхові виплати за період з грудня 2014 року по лютий 2017 року на суму 27814,59 грн. Загальна сума недоотриманих страхових виплат становить 33450,27 грн. (а.с.10).

ОСОБА_1 , який є сином потерпілого, 11 жовтня 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадщина складається з недоотриманої пенсії у розмірі 41397,00 грн., та недоотриманих страхових виплат у розмірі 33450,27 грн.

ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Луганської області в Лутугинському районі Луганської області.

Постанова Фонду про припинення страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутня.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р «Про внесення змін у додатки 1 і 2 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 внесено зміни до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До складу визначених переліком населених пунктів увійшов Лутугинський район Луганської області.

Відповідно до статей 1216, 1218,1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їхніх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума страхових виплат, які були нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі належним чиним оцінених доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки страхові виплати призначалися потерпілому ОСОБА_2 пожиттєво, постанова про припинення цих виплат виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України в Лутугинському районі Луганської області не виносилася, а тому ці виплати увійшли до складу спадщини, право на яку має відповідач.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не перемістився з тимчасово окупованої території України, та не набув права на страхові виплати, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність довідки про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, не є підставою для не нарахування йому належних страхових виплат, оскільки останні є його майном в розумінні статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи про припинення забезпечення діяльності відділення у Лутугинському районі, та як наслідок припинення виплати страхового відшкодування потерпілому, не заслуговують на увагу, оскільки Європейський Суд з прав людини зауважив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Посилання скаржника на те, що на момент смерті спадкодавця щомісячні страхові виплати нараховані не були, а відтак в розумінні статті 1227 ЦК України не можуть входити до складу спадщини, також до уваги не приймаються, оскільки вказані доводи спростовуються довідкою, наданою Фондом на запит нотаріуса щодо наявності недоотриманих ОСОБА_2 сум страхових виплат.

Що стосується твердження скаржника про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів не погоджується з ними, оскільки рішення з приводу неправомірного припинення виплат страхових сум, судом не приймалося.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши у межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та прийняв законне рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Оскільки, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367 374,375,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області залишити без задоволення.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений - 27 вересня 2019 року.

Головуючий: Н.В. Стахова

Судді: В.В.Кострицький

М.В.Назарова