"30" січня 2019 р. Справа № 363/488/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участі секретаря Клименко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про примусове входження (проникнення) до майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1.

Подання обґрунтовано тим, що на у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження №51981481 з примусового виконання виконавчого листа № 363/2965/15-ц від 24.05.2016 року виданий Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № KIY0GK00830022 від 05.10.2007 року, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу 73852,66 доларів США (гривневий еквівалент 1538 350 гривень 91 копійка); заборгованість за відсотками 53729,77 доларів США (гривневий еквівалент 1119191 гривня 10 копійок); заборгованість по комісії за користування кредитом 9176,00 доларів США (гривневий еквівалент 191136 гривень 10копійок); пеня за несвоєчасне погашення виконання зобовязання за кредитом 39783,91 (гривневий еквівалент 828698 гривень 85 копійок); штраф 12,00 доларів США, (гривневий еквівалент 249 гривень 96 копійок); штраф (процентна складова) 12423,22 доларів США (гривневий еквівалент 258775 гривень 67 копійок), а загалом 188977,56 доларів США що за курсом НБУ від 25.05.2015 року у гривневому еквіваленті становить 3936402 гривні 57 копійок.

17.08.2016 року до відділу за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання надійшов вище зазначений виконавчий документ.

18.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 та за вих. № 5408 від 19.08.2016 року направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржник, в термін наданий на самостійне виконання рішення суду не виконав, до відділу не зявлявся, підтверджуючих документів про повне чи часткове виконання рішення суду не надавав.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція до 05.10.2016) боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державним виконавцем неодноразово здійснювалися виходи за місцем знаходження майна боржника (квартири № 2 Київська область, м. Вишгород, вул. Київська, 18) з метою проведення опису та арешту даної квартири, також вживалися численні заходи щодо належного повідомлення боржника про час та місце проведення виконавчих дій та вимагалося надати безперешкодний доступ, але з невідомих причин боржник листи з викликами, вимогами не отримував.

Враховуючи те що при неодноразовому виході за місцем знаходження майна боржника, потрапити до квартири неможливо, виконати умови проведення опису майна у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» - неможливо, а тому просить суд дозволити примусове проникнення (входження) до майна боржника, а саме до квартири № 2 за адресою Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Київська 18.

Заявник в судове засідання не зявився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, подання просив задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області на виконанні перебуває виконавче провадження № 51981481 з примусового виконання виконавчого листа № 363/2965/15-ц від 24.05.2016 виданий Вишгородським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 188977,56 доларів США що за курсом НБУ від 25.05.2015 року у гривневому еквіваленті становить 3936402 гривні 57 копійок.

17.08.2016 року до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області за заявою представника стягувача ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання надійшов вище зазначений виконавчий документ (а.с. 11).

18.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 та за вих. № 5408 від 19.08.2016 направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 15).

18.08.2016 року з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та 19.08.2016 за вих. № 5407 направлено сторонам виконавчого провадження до відома (а.с. 16-17).

В ході провадження виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що боржник є власником квартири № 2 за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Київська 18, про що в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є відповідний запис про право власності за № 3593415 (а.с. 18-22).

Окрім цьогоАДРЕСА_2 за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Київська, 18 є предметом іпотеки, іпотекодержателем даного заставного майна є стягувач - ПАТ КБ «ПриватБанк», про що свідчить відповідний запис в Реєстрі іпотек за № 5784531 від 05.10.2007 року (а.с. 21).

З метою виконання рішення суду, 31.05.2017 року за вих. № 4111 (а.с.23-27), 30.06.2017 року за вих. № 5335 (а.с. 28-31), 11.06.2018 рокуза вих. № 3060 (а.с. 40-44), 05.10.2018 рокуза вих. №5369 (а.с. 49-55), на адреси місця проживання/реєстрації боржника ОСОБА_1 (Київська область, Обухівський район, с. Красна Слобідка, вул. Шевченка, 34; АДРЕСА_3) направлялися вимоги щодо надання безперешкодного доступу до квартири № 2 за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Київська, 18 з метою проведення її опису та арешту.

Державним виконавцем 24.07.2017 року, 07.09.2017 року, 04.07.2018 року,28.09.2018 року,11.12.2018 року, здійснювалися виходи за адресою АДРЕСА_3 з метою проведення опису та арешту даної квартири, але потрапити до квартири не було можливим так як двері ніхто не відчиняв, про що складено відповідні акти державного виконавця (а.с. 32-33, 39, 45-48, 65).

28.10.2018 рокуза вх. № 6747 до відділу надійшла заява боржника від 17.10.2018, якою останній просить направити постанову про відкриття виконавчого провадження № 51981481 (а.с. 50-55).

31.10.2018 року за вих. № 6301 на адресу боржника направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 51981481 від 18.08.2016 та розяснено положення статті 15, 19 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить реєстр поштового відправлення (а.с. 58-60).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець забезпечив пропорційність права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Отже, Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

З наявних у справі матеріалів дійсно вбачається, що дії (бездіяльність) боржника призводять до тривалого невиконання рішення суду, ухваленого у 2016 році, що тягне за собою порушення строків його виконання, а також порушує вимоги чинного законодавства щодо обов'язковості судових рішень тому, державний виконавець, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки, в даному випадку, єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до житла боржника для проведення його опису й арешту та огляду експертом з метою примусового виконання виконавчого провадження №51981481 з примусового виконання виконавчого листа №363/2965/15-ц.

Згідно відповідей реєструючих органів інше майно, на яке можна було б звернути стягнення окрім вищезазначеного у боржника - відсутнє.

Подання державного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій, а державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Враховуючи вищезазначені обставини у сукупності з нормами закону, суд вважає доведеною правомірність вимог державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, щодо надання дозволу на примусове входження до квартири № 2 за адресою Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, вул. Київська 18, власником якої є ОСОБА_1, оскільки в протилежному випадку рішення суду неможливо буде виконати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 258, 259, 260. 263,439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити.

Дозволити старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 примусово проникнути до квартири №2, за адресою вул. Київська 18, в м. Вишгород, Вишгородського району Київської області для проведення виконавчих дій.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області

Суддя О.Д. Рудюк