Справа № 761/8261/16-ц
Провадження № 4-с/761/22/2019
У Х В А Л А

29 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

за участю секретаря Фецяк Р.А.

представник скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за скаргою Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», заінтересована особа державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, стягувач ОСОБА_2, на рішення, дії та бездіяльність старшого державного виконавця Городня Г.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі по тексту - скаржник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою, стягувач - ОСОБА_2 (далі по тексту - стягувач), відповідно до якої просив визнати дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - державний виконавець) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 56810734 від 30.07.2018 незаконними; визнати безпідставними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо стягнення виконавчого збору у сумі 14 892, 00 грн.; зобов'язати Шевченківський районний відділу ДВС м Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - Відділ) винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 56810734.

1.Стислий виклад позицій учасників справи.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/8261/16-ц від 20.02.2018 скаржника зобов'язано здійснити перерахунок заборгованості стягувачу за житлово-комунальні послуги на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2015, яка обліковується на її особовому рахунку на підставі рішення від 13.10.2015 по цивільній справі № 761/3327/14-ц, провадження № 2/761/1265/2015. На виконання вказаного рішення суду скаржником у травні 2018 року проведено перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги ОСОБА_2 на суму 3348, 92 грн. Разом з тим, 07.08.2018 скаржником отримано постанову державного виконавця від 30.07.2018, згідно якої скаржника зобов'язано здійснити перерахунок заборгованості стягувачу на підставі рішення суду від 13.10.2015 по справі № 761/33274/14-ц. Державний виконавець не пересвідчився у належному та добровільному виконанні рішення суду від 20.02.2018 та 30.07.2018 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та стягнення із скаржника виконавчого збору у розмірі 14 892, 00 грн. Скаржник додатково звернувся із скаргою на дії державного виконавця до Відділу, разом з тим, останньому було повідомлено, що виконавче провадження закінченню не підлягає.

Скаржник не погоджується із вказаними діями державного виконавця, а також позицією Відділу, вказує, що розмір винагороди державного виконавця є не співмірним сумі, яка згідно рішення суду була стягнута на користь стягувача. Посилається на положення п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що рішення суду було виконано скаржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, відтак, виконавчий збір стягненню з останнього не підлягає. У зв'язку з вище викладеним, скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою.

Державний виконавець, представник Відділу згідно листа від 20.12.2018 № б/н, проти задоволення скарги заперечують.

2.Процесуальні дії по справі. Заяви та клопотання сторін

23.08.2018 ухвалою суду справу призначено до розгляду, витребувано з Відділу належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

03.01.2019 через канцелярію суду від Відділу надійшов лист від 20.12.2018 № б/н та належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №56810734.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, окрім вимоги про зобов'язання Відділу винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 56810734, оскільки Відділом винесена вказана постанова. В іншій частині скаргу просив задовольнити.

Державний виконавець, представник Відділу в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, згідно листа від 20.12.2018 №б/н проти задоволення скарги заперечують.

В силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість продовження розгляду скарги за відсутності вказаних учасників справи.

3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, які підтверджені наданими доказами по справі, зміст спірних правовідносин.

02.05.2018 Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/8261/16-ц за рішенням суду від 20.02.2018 за позовом ОСОБА_3 до КП «ЦОС Шевченківського району» про зобов'язання вчинити дії, а саме зобов'язати скаржника здійснити перерахунок заборгованості стягувачу за житлово-комунальні послуги, яка обліковується на її особовому рахунку на підставі рішення Шевченківського районного суду від 13.10.2015 по справі № 761/3327/14-ц, провадження № 2/761/1265/2015.

При цьому, згідно заочного рішення від 13.10.2015 в задоволенні позовних вимог КП «ЦОС Шевченківського району» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні посуни з ОСОБА_3 в розмірі 3348, 92 грн. відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 17.11.2015.

Представник скаржника зазначає, що вказане рішення суду від 20.02.2018 було виконано останнім в добровільному порядку.

На підтвердження вказаних обставин надає Довідку про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_2 (НОМЕР_1) ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1 від 08.08.2018.

Із зазначеної Довідки вбачається, що Підприємством в червні 2018 року здійснено перерахунок заборгованості за минулий період на суму 3348, 92 грн., борг перераховано з суми 9486, 92 грн. до 6337, 81 грн., на кінець липня остаточна сума становила 6337, 81 грн.

30.07.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Городньою Ганною Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 5681073 за вказаним виконавчим листом, встановлено боржник строк 10 днів для виконання рішення суду, а також прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 14 892 грн.

Копію постанови направлено учасникам виконавчого провадження та отримано скаржником 07.08.2018.

08.08.2018 представник КП «ЦОС Шевченківського району» звернувся із скаргою на дії старшого державного виконавця в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій вказав, що рішення суду було виконано скаржником добровільно та до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. На підтвердження вказаної обставини надав відповідну довідку по рахунку, з якої вбачається, що боржником проведено перерахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги стягувачу. Тому просив виконавче провадження закінчити, виконавчий збір не стягувати.

Разом з тим, в наданих до матеріалів справи копіях матеріалів виконавчого провадження відсутнє рішення за результатами розгляду зазначеної скарги.

27.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56810734 на підставі вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням виконавчого документу.

4.Норми права, якими керувався суд під час розгляду справи

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

При цьому, статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання виконавцем покладених на нього обов'язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положеннями ч. 9 ст. 27 Закону передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 39 Закону, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

5.Висновки суду

З врахуванням наведеного, судом встановлено, що рішення суду від 20.02.2018 за позовом ОСОБА_3 до КП «ЦОС Шевченківського району» про зобов'язання вчинити дії, а саме зобов'язати скаржника здійснити перерахунок заборгованості стягувачу за житлово-комунальні послуги, яка обліковується на її особовому рахунку на підставі рішення Шевченківського районного суду від 13.10.2015 по справі № 761/3327/14-ц, провадження № 2/761/1265/2015 боржником виконано в добровільному порядку до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 30,07.2018, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами /Довідка від 08.08.2018/.

Державному виконавцю про вказану обставину стало відомо вже після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, державний виконавець в порушення вимог ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, державним виконавцем не було вчинено жодних дій щодо перевірки виконання боржником рішення суду у добровільному порядку.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що в діях державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови вбачається невідповідність вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а відтак скарга в частині скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018 року в частині стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В іншій частині скарга задоволенню не підлягає, оскільки державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2018року у частині стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Дата складання повного тексту ухвали - 04.02.2019.

Суддя: