Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 475/218/16-ц

провадження № 61-14397 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Зеленоярська сільська рада Доманівського району Миколаївської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2016 року у складі судді Єгорової Н. І. та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 січня 2017 року у складі колегії суддів: Яворської Ж. М., Базовкіної Т. М., Кушнірової Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області про припинення права користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що 28 листопада 2014 року між Головним управлінням Держземагенства у Миколаївській області та нею було укладено договір оренди земельної ділянки площею 25 га, розташованої у межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області строком на 10 років для ведення селянського (фермерського) господарства. Право оренди земельної ділянки 04 грудня 2014 року було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При підготовці технічної документації щодо відведення земельної ділянки в оренду їй стало відомо, що на цю земельну ділянку видано державний акт на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року на ім`я ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства.

Рішенням 13 сесії 21 скликання Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 19 лютого 1993 року створено селянське (фермерське) господарство, а ОСОБА_5 передано у постійне користування земельний наділ площею 25 га.

31 грудня 2003 року Доманівською районною державною адміністрацією Миколаївської області зареєстровано Статут селянського (фермерського) господарства (далі - СФГ «Орбіта»), де засновником господарства зазначено ОСОБА_5 , а членами господарства ОСОБА_2 , ОСОБА_6 . Розпорядженням Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 січня 2004 року № 33 голові фермерського господарства ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, у зв`язку з чим до Статуту СФГ «Орбіта» були внесені зміни і керівником господарства зареєстрована ОСОБА_3 .

Отже, оскільки право користування земельною ділянкою площею 25 га, розташованої у межах території Зеленоярської сільської ради Миколаївської області, у зв`язку зі смертю особи, якій вона виділялася, ОСОБА_5 , припинено і на цей час існує два документи на право користування спірною земельною ділянкою - договір оренди землі від 28 листопада 2014 року, укладений між нею і головним управлінням Держземагенства у Миколаївській області та державний акт на право постійного користування землею, виданий 24 березня 1993 року ОСОБА_5 , тому право останньої на постійне користування земельною ділянкою слід припинити.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд припинити право ОСОБА_5 на постійне користування земельною ділянкою згідно з державним актом на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щоправо користування земельною ділянкою, яке виникло у ОСОБА_5 на підставі державного акту на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року, припинилося з її смертю, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вказаний державний акт втратив чинність.

Згідно з положеннями статті 1218 ЦК України право на постійне користування земельною ділянкою площею 25 га, розташованої у межах території Зеленоярської сільської ради Миколаївської області не увійшло до складу спадщини, так як було припинено унаслідок смерті спадкодавця. За життя спадкодавця, ОСОБА_5 , спірна земельна ділянка не була розпайована і у власність членам фермерського господарства не передана. Договір на користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) також не укладався.

Таким чином, на момент відкриття спадщини право ОСОБА_5 , як спадкодавця, на постійне користування земельною ділянкою не увійшло до складу спадщини у зв`язку з його припиненням, спадкоємці останньої не могли його успадкувати у зв`язку з його відсутності, тобто відсутній спір між сторонами.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 січня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що розпорядженням Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 28 вересня 2012 року № 403 у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 було припинено за останньою право постійного користування спірною земельною ділянкою площею 25 га рілля та передано її до земель запасу Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року. Вказане розпорядження районної державної адміністрації є чинним.

Отже, право постійного користування землею ОСОБА_5 припинено у порядку, визначеному законом, а саме органом місцевого самоврядування, унаслідок чого відсутні правові підстави для припинення права користування за державним актом на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Зеленоярська сільська рада Доманівського району Миколаївської області просять оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з інших правових підстав, а саме у зв`язку з відсутністю підстав для припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

ОСОБА_1 судові рішення не оскаржила.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 475/218/16-ц з Доманівського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року зазначену справу призначено до розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що розпорядження Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 28 вересня 2012 року № 403, яким у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 було припинено право постійного користування спірною земельною ділянкою, є незаконним, унаслідок чого апеляційний суд безпідставно взяв його до уваги. Відповідачі після смерті ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняли спадщину на спірну земельну ділянку. Зазначають, що чинне законодавство не містить обмежень та особливостей спадкування права постійного користування земельною ділянкою після смерті ОСОБА_5

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Зеленоярської сільської ради народних депутатів Доманівського району Миколаївської області від 19 лютого 1993 року створено селянські (фермерські) господарства і передано земельні наділи у постійне користування громадянам, зокрема, ОСОБА_5 площею 25 га.

На підставі вищевказаного рішення сільської ради ОСОБА_5 видано державний акт на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року на земельну ділянку площею 25 га, розташовану у межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області народних депутатів для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с. 8).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців СФГ «Орбіта» зареєстровано з 27 березня 1995 року (а.с. 15).

Відповідно до Статуту СФГ «Орбіта» його засновником зазначена ОСОБА_5 , членами господарства є: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с. 10-14).

У зв`язку зі змінами у законодавстві, розпорядженням Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 19 січня 2004 року № 33 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність голові та членам СФГ «Орбіта» у розмірах та по вартості середньої частки (паю) на території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області: кожному по 7,05 га умовних кадастрових гектарів ріллі для ведення фермерського господарства (а.с. 7).

Технічна документація була виготовлена останніми, але своєчасно вони її не отримали, тому відведення земельних ділянок у власність не відбулось.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (голова СФГ «Орбіта») померла (а.с. 17).

Згідно з довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 01 листопада 2010 року керівником СФГ «Орбіта» зареєстрована ОСОБА_3

Розпорядженням Доманівською районної державної адміністрації Миколаївської області від 28 вересня 2012 року № 403 у зв`язку із смертю ОСОБА_5 припинено право останнього на постійне користування земельною ділянкою площею 25 га рілля, що належала ОСОБА_5 та передано цю ділянку до земель запасу Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року (а.с. 71-73).

Розпорядженням Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 29 жовтня 2012 року № 438 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення площею 25 га ріллі в оренду терміном на 10 років для городництва ОСОБА_1 із земель державної власності в межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області.

28 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та головним управлінням Держземагенства у Миколаївській області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 25 га для городництва, кадастровий номер :10:000:0295, розташованої у межах території Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області (а.с. 18-20).

Право оренди позивачкою спірної земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 04 грудня 2014 року (а.с. 21).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною четвертою статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 59 ЦПК України2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що розпорядженням Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 28 вересня 2012 року № 403 у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 було припинено право останньої на постійне користування спірною земельною ділянкою площею 25 га рілля та передано її до земель запасу Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, визнано таким, що втратив чинність державний акт на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року. Вказане розпорядження районної державної адміністрації є чинним, відповідачами належними та допустимими доказами не спростовано, що є їх процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року).

Таким чином, суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшли вірного висновку про те, що право постійного користування землею спадкодавця відповідачів, ОСОБА_5 , припинено у порядку, визначеному законом, а саме органом місцевого самоврядування, а, отже, правові підстави для припинення права останньої на користування спірною земельною ділянкою за державним актом на право постійного користування землею від 24 березня 1993 року відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що розпорядження Доманівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 28 вересня 2012 року № 403, яким у зв`язку із смертю ОСОБА_5 було припинено право постійного користування спірною земельною ділянкою, є незаконним, на увагу не заслуговують, оскільки предметом позову було припинення права ОСОБА_5 на користування земельною ділянкою, вимог про недійсність зазначеного розпорядження не заявлялось.

Посилання касаційної скарги про те, що чинне законодавство не передбачає обмежень і особливостей спадкування права постійного користування земельною ділянкою безпідставні, так як право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 листопада 2016 року № 6-3113 цс 15.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської областізалишити без задоволення.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець