Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 380/1115/14-ц

провадження № 61-24625св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року у складі суддів: Білоконь О. В.,

Голуб С. А., Савченка С. І.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 25 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит для придбання транспортного засобу у розмірі 9 078,50 дол. США зі сплатою 12,4 % річних та строком повернення до 25 грудня 2012 року.

Відповідач свої зобов`язання не виконував, чергові платежі не сплачував,

у зв`язку з чим станом на 11 квітня 2014 року за кредитом утворилася заборгованість у розмірі 13 158,50 дол. США, що еквівалентно 165 390,80 грн.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену суму боргу.

Короткий зміст рішень суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором від 11 квітня 2008 року № 107/П/76/2007-840 у розмірі 165 390,80 грн та 1 653,91 грн судового збору.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року рішення Тетіївського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ПАТ «КБ «Надра» у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року рішення апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду касаційної інстанції мотивовано тим, що ухвалюючи рішення про відмову у позові суд апеляційної інстанції не дослідив умови кредитного договору, а саме пункт 1.1.3.1 кредитного договору, відповідно до якого вбачається, що в кредитному договорі чітко визначений розмір відсотків на рівні 12,4 % річних. Також, апеляційний суд не позбавлений можливості сам зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем. Незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року рішення Тетіївського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позичальник не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що в кредитному договорі чітко визначений розмір відсотків на рівні

12,4 % річних. При повторному розгляді справи знову не дослідив умови кредитного договору та безпідставно визначив цей розмір на рівні облікової ставки НБУ, посилаючись на статтю 1048 ЦК України, чим безпідставно надав позивачу можливість звернутися до відповідача з новим позовом про стягнення різниці між сумою відсотків, нарахованих за обліковою ставкою НБУ, та сумою відсотків стягнутих судом за ставкою 12,4 % річних.

Крім того, суд апеляційної інстанції не надав жодної оцінки доводам відповідача, викладеним в апеляційній скарзі, щодо відсутності підпису позичальника у заяві на видачу готівки № 640 від 25 грудня 2007 року.

Відзивів на касаційну скаргу не надходило.

Рух справи

06 вересня 2017 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення

у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та

ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит на придбання автомобіля у розмірі 9 078,50 дол. США зі сплатою 12,4 % річних та терміном повернення до 25 грудня 2012 року.

У зв`язку з неналежним виконання позичальником умов кредитного договору станом на 11 квітня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 13 158,50 дол. США, що еквівалентно 165 390,80 грн, яка складається із: непогашеного кредиту - 8 029,60 дол. США, несплачених відсотків - 3 874,30 дол. США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань - 1 254,60 дол. США.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18.

З огляду на викладене, банк має право на стягнення сум заборгованості

з боржника в частині процентів та пені, передбачених договором, нарахованих в межах дії кредитного договору.

При вирішенні позову суди не врахували, що пунктом 1.1.4. кредитного договору «Автопакет» встановлений строк дії цього договору до 25 грудня 2012 року,

у зв`язку з чим право банку нараховувати передбачені кредитним договором проценти та пеню за кредитом після закінчення спливу визначеного договором строку кредитування припинилося.

Ураховуючи, що проценти за користування кредитними коштами та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань нараховані банком станом на 11 квітня

2014 року, суди дійшли помилкових висновків про їх стягнення у повному обсязі з відповідача на користь банку.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення статей 303, 308 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом апеляційної інстанції) не перевірив правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості в частині визначення розміру нарахованих процентів та пені, та зробив в цій частині передчасний висновок про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Встановлення та з?ясування наведених обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам, які мають значення для правильного вирішення позовних вимог у цій справі, є повноваженнями судів першої

й апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не може встановлювати обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, в зв`язку з чим позбавлений можливості ухвалити нове рішення або змінити судові рішення повністю або у частині.

Разом з тим, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, установивши, що між сторонами укладено кредитний договір, який не виконує позичальник, дійшов правильного висновку, що основна сума боргу по кредитному договору повинна бути стягнута з боржника.

Враховуючи наведене, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення 8 029,60 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 квітня

2014 року становить 100 925,03 грн (8 029,60 х 12.569123) непогашеного кредиту, є правильним.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач не отримав кредитні кошти,

є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи та частковим виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо повернення кошів за кредитним договором.

Разом з тим доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду частково постановлена без додержання норм права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати в частині стягнення процентів та пені за кредитним договором

і направити справу в цій частині до апеляційного суду на новий розгляд.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року про залишення без змін рішення Тетіївського районного суду Київської області

від 24 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті процентів та пені за користування кредитними коштами за договором від 11 квітня 2008 року

№ 107/П/76/2007-840 скасувати.

У цій частині передати справу № 362/4808/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 серпня 2017 року в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» до ОСОБА_1 про стягнення 100 925,03 грн, що становить розмір основного боргу за кредитним договором від 11 квітня 2008 року № 107/П/76/2007-840, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков