ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 643/5316/18

провадження № 22-ц/818/4237/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Бурлака І.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року, у складі судді Мельникова І.Д., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався не те, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1403. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені, спільне життя не склалось. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1403 - розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не було надано сторонам строк на примирення. Також зазначає, що в суді першої інстанції причин для розірвання шлюбу не встановлено, позивач взагалі не може навести суттєвих причин для розірвання шлюбу. Звертає увагу на те, що відповідач прагне зберегти сім*ю, спілкуватися з дружиною та сином, працює, не зловживає спиртними напоями, не вчиняє будь-яких незаконних дій по відношенню до своєї дружини чи сина, який прагне спілкуватися з батьком, тому розірвання шлюбу навпаки суперечить інтересам обох із подружжя та сина, який потребує батьківської опіки і піклування.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. ОСОБА_5 надав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою. Оскільки доказів поважності причин неявки в судове засіданні сторін та їх представників суду не надано, колегія суддів вважає за можливе розглядати справи за відсутності сторін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 18.09.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1403, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.09.2010 року (а.с. 19).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно вимог ст.110, 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що родина фактично розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе.

Зазначені висновки суду не спростовані відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом у травні 2018 року, тобто 1 рік та 4 місяці тому. Протягом цього часу відповідач міг вживати заходи для примирення із ОСОБА_1 , однак доказів вжиття відповідачем заходів до примирення подружжя суду не надано.

З огляду на доводи позивача, яка не має наміру продовжувати шлюбні відносини, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, слід дійти висновку, що шлюб носить формальний характер, тому вірним є висновок суду про наявність підстав для його розірвання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

С.С. Кругова