КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №359/227/18

25 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Ігнатченко Н.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського районного суду Київської області від 17 травня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Борця Є.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Любов Григорівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Любов Григорівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_5 є її діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ) та ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ).

Вказував на те, що ОСОБА_2 повідомила його, що саме вона буде займатись оформленням спадщини, яка залишилась після смерті їх матері та повідомить його про місце відкриття спадщини і оформлення спадкового майна. Проте, ОСОБА_2 приховала від нотаріуса те, що позивач також є спадкоємцем першої черги за законом та має право на спадкування після смерті його матері ОСОБА_5

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. із заявою про прийняття спадщини, проте приватний нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, позивачу не було відомо про те, що за час свого життя, спадкодавиця склала заповіт, яким все своє майно вона заповіла онуці ОСОБА_3 . Водночас, ОСОБА_3 відмовилась від спадщини.

Вказані обставини перешкодили позивачу вчасно подати заяву про прийняття ним спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 , у зв`язку з чим позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Любов Григорівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що висновки суду викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд не урахував ті обставини, що ОСОБА_5 до дня її смерті утримувала на закритій території її дочка ОСОБА_2 , не даючи їй можливості вільного спілкування не тільки з іншими людьми, а навіть із сином ОСОБА_1 .

Вказував на те, що зазначені у рішенні суду свідчення свідків перекручені.

Посилався на те, що суд не дослідив належним чином, в якості доказу, постанову приватного нотаріуса Науменко Л.Г., яка в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.12.2017 року зазначила, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не повідомили її про наявність у померлої ОСОБА_5 інших спадкоємців.

09 серпня 2019 року надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року залишити без змін. Вважала, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, а рішення суду ухвалено з триманням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що позивач не наводить причин, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього вчинити таку дію, як подання заяви про прийняття спадщини у строк встановлений ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.І. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважає можливий розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02 жовтня 2015 року.

ОСОБА_1 є сином спадкодавиці, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - її дочками.

За час свого життя ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно вона заповіла її онуці ОСОБА_3

21 січня 2016 року ОСОБА_3 подала приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяву про прийняття спадщини за заповітом.

В той же день ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяви про відмову від обов`язкових часток у спадщині.

25 лютого 2016 року ОСОБА_3 подала приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяву про відкликання раніше поданої заяви про прийняття спадщини за заповітом.

В той же день вона подала приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяву про відмову від спадщини за заповітом.

25 лютого 2016 року ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяву про відкликання раніше поданої заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині.

В той же день вона подала приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяву про прийняття нею спадщини за законом.

01 листопада 2017 року ОСОБА_1 також подав приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяву про прийняття спадщини за законом.

Постановою приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. № 361/02-31 від 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, не свідчать про об`єктивну неможливість у визначений строк прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , у зв`язку з чим суд вважав, що підстави для поновлення позивачу строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 . відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтується на досліджених доказах в їх сукупності, відповідають встановленим обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 6 пункту 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 3 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Проте поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо.

Статтями 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов правильного висновку про те, що неповідомлення приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. про те, що позивач також мав право на спадкування не перешкоджала ОСОБА_1 самостійно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в період часу з 2 жовтня 2015 року до 2 квітня 2016 року, а тому вказані причини пропуску строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не є поважними.

Судом першої інстанції вірно враховано, що з моменту відкриття спадщини і до моменту звернення ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини минуло більше року.

Доказів на підтвердження того, що в період часу з 2 жовтня 2015 року до 2 квітня 2016 року у позивача існували причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами на вчинення у визначений законом шестимісячний строк дій щодо прийняття спадщини після матері, матеріали справи не містять.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій - подання до нотаріальної контори письмової заяви.

Враховуючи викладене, оскільки позивач не навів обставин, які б вказували на об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для нього та перешкоджали йому вчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а наведені ним причини не є поважними, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення позивачу строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд не урахував ті обставини, що ОСОБА_5 до дня її смерті утримувала на закритій території її дочка ОСОБА_2 , не даючи їй можливості вільного спілкування не тільки з іншими людьми, а навіть із сином ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини не мають правового значення для вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відсутність чи наявність заповіту, відмова ОСОБА_3 від спадщини також не є підставою для поновлення позивачу строку для прийняття спадщини, оскільки наявність заповіту, не позбавляло позивачу звернутися до нотаріусу у шестимісячний строк із заявою при прийняття спадщини, а тому такі доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, так як вони не спростовують висновків суду про відсутність підстав для поновлення строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не повідомили приватного нотаріуса про наявність у померлої ОСОБА_5 інших спадкоємців, також не свідчить про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вказані обставини не свідчать про неможливість позивача самостійно звернутися до нотаріуса у шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий: Судді: