Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1106/18
Провадження № 2/494/110/19
13 вересня 2019 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.
при секретарі Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Відповідачі у судові засідання жодного разу не з`явились, на їх адресу надсилались конверти з повідомленням, які повернуті з відповідними відмітками. Також викликались через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.
Ухвалою суду від 23 травня 2019 року залучено до участі у цій справі Раухівську селищну раду Березівського району у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
19.07.2019 року від представника третьої особи надійшло пояснення, яким просить розглядати справу за їх відсутності.
Заслухавши представника позивача та врахувавши письмову думку третьої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Завданням цивільного судочинства у відповідності до ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно п.3 ст.3 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» №1878-//I від 11 лютого 2010 року , речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Як убачається з технічного паспорту, власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_8 З. (1/2) та ОСОБА_1 (1/2) (а.с.13-15).
Свідоцтвами про смерть підтверджується, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.5-7).
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Тому в даному випадку застосуванню підлягає Цивільний Кодекс України 1963 року.
За нормами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. На даний час позивач не може розпорядитися належним йому майном, оскільки не було посвідчено нотаріально договір купівлі-продажу квартири.
Таким чином, судом встановлено, що при укладені угоди було порушено право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу будинку, який потребував нотаріального посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР.
Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Більш того, згідно ч.3 ст.9 ЖК України, громадяни мають право придбати житло на біржових торгах.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.
Таким чином, спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та ЗУ «Про товарну біржу», тобто існувала колізія норм права.
В той же час при укладанні договору купівлі-продажу квартири сторони керувались ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав
За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном, а саме те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,264,281 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Суддя: