Номер провадження: 22-ц/813/229/19
Номер справи місцевого суду: 522/9046/16-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Калараша А.А.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_3, про визнання договору дарування недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, про визнання права власності на 109/250 частини квартири,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_3 з позовом, в якому з урахуванням всіх уточнень просила визнати свідоцтво про право власності на 12/50 часток зазначеної квартири, видане на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8, недійсним; визнати договір дарування 12/50 часток укладений між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у зазначеній квартирі від 14 вересня 2012 року недійсним; визнати договір дарування 10/50 часток у спірній квартирі від 26 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, недійсним; визнати договір дарування 12/50 часток спірної квартири від 16 липня 2013 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, недійсним; скасувати реєстрацію права власності 10/50 та 12/50 часток у спірній квартирі за ОСОБА_5 на підставі вказаного договору дарування; зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати відеокамери, які встановлені над вхідними дверима квартири.

У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, та з урахуванням уточнень просила визнати договори дарування часток спірної квартири від 26 грудня 2012 року та від 16 липня 2013 року недійсними, за умовами яких ОСОБА_6 подарувала їй 10/50 та 12/50 часток спірної квартири; визнати за нею право власності на 109/250 часток квартири.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 4 жовтня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_5 прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір дарування 10/50 часток у квартирі АДРЕСА_1, укладений 26 грудня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, недійсним. Визнано свідоцтво про право власності на 12/50 часток зазначеної вище квартири від 01 серпня 2012 року, видане на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8, недійсним. Визнано договір дарування 12/50 часток у вказаній квартирі, укладений 14 вересня 2012 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, недійсним. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано договір дарування частки квартири від 26 грудня 2012 року недійсним, за умовами якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 10/50 частин квартири АДРЕСА_1. Визнано договір дарування частки квартири від 16 липня 2013 року, згідно з яким ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 12/50 частин вищевказаної квартири, недійсним. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 липня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2, до якої приєдналися ОСОБА_4, ОСОБА_3, задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06.12.2017 року у частині вирішення позову ОСОБА_5 про визнання права власності на 109/250 часток спірної квартири скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, рішення суду першої інстанції переглядається виключно в частині визнання права власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1. В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року не переглядається.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні подану ними апеляційну скаргу підтримали і просили рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Адвокат Насєдкін О.І. в інтересах відповідача ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та просили рішення суду в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1 залишити без змін.

ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_9 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явились, повідомлялись, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи зустрічний позов та визнаючи за ОСОБА_5 право власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 19.05.2017 року зазначив:

- ОСОБА_5 набула право власності на підставах, передбаченими законом, а саме за договорами дарування, та їй не було відомо про невірність розрахунків часток спірної квартири, а, отже, укладаючи спірні договори дарування, ОСОБА_5 вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на частки квартири. Отримуючи у дарунок спірні частки квартири, ОСОБА_5 не могла передбачити неправомірність таких дій. Право власності за нею зареєстровано у порядку, встановленому законодавством, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 мали право на відчуження своєї частки квартири, яка їм належала до перерахунку цих часток.

- ОСОБА_2 факт набуття ОСОБА_5 права власності на ці частки квартири не визнається та її право власності оспорюється, у зв'язку з чим право власності ОСОБА_5 на 109/250 часток спірної квартири підлягає захисту судом.

Отже, суд виходив з того, що набуте ОСОБА_5 на передбачених законом підставах право власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1, не визнається ОСОБА_2 і тому за зустрічним позовом ОСОБА_5 підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на цю частку.

Проте судова колегія з такими висновками районного суду погодитися не може.

З матеріалів справи вбачається, що:

- квартира АДРЕСА_1 є квартирою спільного заселення, загальною площею 214,7 кв.м.

- ОСОБА_2 є власником 200/1000 часток зазначеної вище квартири, яка у цілому складається з восьми житлових кімнат, що підтверджується договорами дарування від 22 лютого 2000 року та від 15 серпня 2008 року.

- ОСОБА_12 була власником 182/1000 часток вищевказаної квартири, на підставі дубліката свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 1998 року, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 липня 2015 року на теперішній час власником даної частки квартири є ОСОБА_3

- ОСОБА_4 є власником 37/1000 часток зазначеної вище квартири згідно з договором дарування від 22 лютого 2000 року.

- ОСОБА_9 був власником 145/1000 часток спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 грудня 1996 року та як спадкоємець померлої ОСОБА_13

- ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були власниками 252/1000 часток вищевказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 1996 року;

- ОСОБА_14 набула право власності на 184/1000 часток зазначеної квартири на підставі договору дарування від 15 жовтня 2010 року.

- Частки співвласників вказаної квартири в натурі визначені не були.

- 01 листопада 2011 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» складено акт фактичного користування спорудами та будівлями у домоволодінні. У цьому акті були перераховані частки співвласників спірної квартири, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_15 - 5/50 часток квартири; ОСОБА_9, ОСОБА_13 - 7/50 часток квартири; ОСОБА_12 - 9/50 часток квартири; ОСОБА_6 - 10/50 часток квартири; ОСОБА_8, ОСОБА_16 - 12/50 часток квартири; ОСОБА_2 - 7/50 часток квартири.

- 25 листопада 2011 року нові частки співвласників квартири були затверджені розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 1054.

- На підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25 листопада 2011 року № 1054 ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право власності на 10/50 часток спірної квартири від 12 січня 2012 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також отримали свідоцтво про право власності на 12/50 часток спірної квартири від 01 серпня 2012 року.

- 14 вересня 2012 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування 12/50 часток у зазначеній квартирі;

- 04 грудня 2012 року протест заступника прокурора було задоволено та Приморська районна адміністрація Одеської міської ради розпорядженням від 4 грудня 2012 року № 789 скасувала своє зазначене вище розпорядження від 25 листопада 2011 року № 1054.

- 26 грудня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 10/50 часток спірної квартири;

- 16 липня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 12/50 часток спірної квартири.

- 10 грудня 2013 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси, що набрало законної сили, було визнано недійсними: акт фактичного користування спорудами та будівлями КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 01 листопада 2011 року; свідоцтво про право власності на 10/50 часток спірної квартири від 12 січня 2012 року, видане на ім'я ОСОБА_6

Відповідно до статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року визнано недійсними: акт фактичного користування спорудами та будівлями КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 01 листопада 2011 року; свідоцтво про право власності на 10/50 часток спірної квартири від 12 січня 2012 року, видане на ім'я ОСОБА_6, а розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 04 грудня 2012 року № 789 задоволено протест заступника прокурора та скасовано розпорядження районної адміністрації від 25 листопада 2011 року № 1054 про затвердження ідеальних часток спірної квартири, у суду першої інстанції не було підстав для висновку, що ОСОБА_5 набула право власності саме на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1 і як слідство для висновку про задоволення вимог про визнання за ОСОБА_5 права власності на 109/250 часток цієї квартири на підставі ст. 392 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції визнавши право власності за ОСОБА_5 на 109/250 часток, разом з тим виходив з невірності розрахунку часток у спірній квартирі, як з встановленого факту.

Сама по собі обізнаність чи необізнаність про це ОСОБА_5 під час отримання у дар зазначених часток спірної квартири, які, як встановлено судом, є невірно розрахованими, в даному випадку не надає суду підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності саме на 109/250 часток квартири в порядку ст. 392 ЦК України.

Також, судова колегія звертає увагу, що при розрахунку часток у спірній квартирі внаслідок здійсненої ОСОБА_6 реконструкції без згоди інших співвласників, площу коридору загального користування було зменшено з 16,3 кв.м. до 11,6 кв.м. , а решта 4,5 кв.м. відокремлена в інше приміщення - літ. 1а, яке не відноситься до приміщення загального користування, а перейшло у користування ОСОБА_6, а потім і ОСОБА_5, якою не спростовано належними і документальними доказами, що вказана площа загального користування фактично не увійшла у розрахунок 109/250 часток спірної квартири, право власності на яку ОСОБА_5 намагається визнати в судовому порядку з підстав ст. 392 ЦК України.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції про визнання права власності за ОСОБА_5 на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1 не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду, подання апеляційної скарги та подання касаційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір в загальній сумі 2467 грн. 64 коп. (150+606,32+606,32+1105).

Оскільки, позов ОСОБА_2, а також апеляційна та касаційна скарги, задоволені частково, то з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі, сплаченій в першій, апеляційній та касаційній інстанціях, в загальному розмірі 1711 грн. 32 коп. пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року у частині вирішення позову ОСОБА_5 про визнання права власності на 109/250 часток квартири АДРЕСА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання права власності на 109/250 частини квартири АДРЕСА_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 в частині вимог про визнання за нею права власності на 109/250 частини квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судовий збір в загальній сумі 1711 грн. 32 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 21.02.2019 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш