ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/807/19 Справа № 195/265/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивований тим, що за умовами вказаного кредитного договору відповідачка отримала кредит сумою 21600 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами банку", що викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак, відповідачка свої кредитні зобов'язання не виконала, в зв'язку із чим, станом на 31.12.2017 року - має заборгованість 96923,07 грн., з яких: 5331,20 грн. - заборгованість за кредитом; 83305,64 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3194,66 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4591,57 грн. - штраф (процентна складова).

Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачка підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору та підпис під якими не потрібен, чим підтвердила, що ознайомлена та погоджується з Умовами та Тарифами Банку. При цьому, апелянт зазначає, що відповідачка у разі незгоди з умовами договору вправі ставити питання про його зміну чи розірвання, однак такого останньою зроблено не було, що свідчить про її згоду з усіма умовами кредитного договору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що надані Банком «Умови та правила надання банківських послуг» були чинні та діяли на час підписання сторонами заяви від 19.09.2007 року, оскільки вони не містять дати, коли були та ким затверджені, та в який період діяли, і що саме до них приєдналася відповідачка, прийняла їх і зобов'язалася виконувати, а також, що саме вони разом із заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами. Не доведено і того факту, що саме дата їх публікації та набрання чинності, а також розміщення саме цих документів на інтернет-сайті банку в загальному доступі та копії локального акта позивача про їх затвердження та введення в дію. А тому, в зв'язку із ненаданням позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження умов укладеного між сторонами договору суд відмовив у задоволенні позовних вимог Банку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, в позовній заяві Банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 19.09.2007 року відповідачка отримала кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Разом з позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 19.07.2007 року, тоді як даний договір в матеріалах справи відсутній.

В матеріалах справи міститься заява відповідачки від 19 вересня 2007 року, з якої не простежується, що остання отримала за нею кредитні кошти в розмірі 21 600,00 грн., а тому, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Тарифи та Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки позивачем не доведено, що відповідачка при складанні Заяви ознайомилася, саме з цими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та Правилами надання банківських послуг (як зазначено в заяві), оскільки вони відповідачкою не підписані, а тому факт ознайомлення відповідачки з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами та правилами надання банківських послуг не можна визнати доведеним.

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог Банку, оскільки жоден із наданих позивачем документів не містить підтвердження факту надання відповідачці в вересні 2007 року кредитних коштів в сумі 21 600,00 грн..

Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідачка підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору та підпис під якими не потрібен, чим підтвердила, що ознайомлена та погоджується з Умовами та Тарифами Банку та те, що відповідачка у разі незгоди з умовами договору вправі ставити питання про його зміну чи розірвання, чого останньою зроблено не було, що свідчить про її згоду з усіма умовами кредитного договору, - є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що 19 вересня 2007 року відповідачці видавалась кредитна картка та надавались кредитні кошти в розмірі 21 600,00 грн., банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ,- зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

У зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- залишити без задоволення.

Заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко