КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

Суддів: Кулікової С.В., Таргоній Д.О.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року у складі судді Коренюк А.М. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", що є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", що є правонаступником ПАТ «Платинум Банк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 25 вересня 2012 року укладено Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника (готівка) № 582/2512ВРLCО5, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 63 720 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 9,99% (відсотків) річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 01 жовтня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Зазначав, що він виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці кредитні кошти в повному обсязі, але відповідачка належним чином не виконує умови договору і станом на 28 квітня 2014 року загальна заборгованість відповідачки перед банком становила 69 409 грн. 09 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 52 151 грн. 55 коп., заборгованість за відсотками - 3 476 грн. 71 коп., заборгованість по штрафних санкціях (пені) - 12 506 грн. 83 коп., заборгованість по комісії - 1 274 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 69 409 грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором і 1 600 грн. судового збору, а всього - 71 009 грн. 09 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, такими, що підлягають задоволенню, а обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що між ПАТ Платинум Банк", правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", та ОСОБА_1 25 вересня 2012 року укладено Кредитний договір зі страхуванням життя позичальника (готівка) №582/2512ВРLCО5, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 63 720 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 9,99% (відсотків) річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 01 жовтня 2015 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с.6-7, 8, 9, 10, 11, 12, 16-24, 25-26).

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов'язаний був надати відповідачці кредит на умовах, передбачених кредитним договором.

Позивач виконав свої зобов'язання, надавши відповідачці кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.3), але відповідачка не належним чином виконувала умови договору, який як позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно кредитного договору, і погасити всю суму кредиту у визначений договором строк.

Відповідачка відповідно до умов Кредитного договору засвідчила, що всі умови кредитного договору їй зрозумілі і вона вважала їх справедливими по відношенню до себе та підтвердила свою здатність їх виконувати.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч.1 статті 526 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами та не повертала чергові суми отриманого кредиту, також не погашала всю суму кредиту згідно з вимогами Кредитного договору (а.с.16).

Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачкою залишено без уваги та виконання і сума боргу залишилась незмінною.

Судом також було встановлено, що відповідачка належним чином ознайомлена зі змістом кредитного договору, що засвідчується її особистим підписом, і його умови нею не спростовуються.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.

У разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсотках та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за кредитним договором відповідно до ст.1048 ЦК України.

Станом на 28 квітня 2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком становила 69 409 грн. 09 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 52 151 грн. 55 коп., заборгованість за відсотками - 3 476 грн. 71 коп., заборгованість по штрафних санкціях (пені) - 12 506 грн. 83 коп., заборгованість по комісії - 1 274 грн. 00 коп. (а.с.3).

З огляду на вищенаведене, суд вірно вважав вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягали до задоволення. Крім того, обставин, які б спростовували позовні вимоги, судом не було встановлено.

Щодо повідомлення №84-к2 від 13 червня 2014 року (а.с.110) про те, що заборгованість за даним кредитом в сумі 63 720 грн. погашена в повному обсязі 28 квітня 2014 року, то колегія суддів не може прийняти його до уваги, оскільки невідомо ким погашена заборгованість за даним кредитом, що саме за відповідачкою ОСОБА_1 відсутня заборгованість, та що саме вона погасила цю заборгованість і, крім того, як вбачається з договору Факторингу (а.с.16-24), його було укладено саме 28 квітня 2014 року (в день видачі повідомлення), за яким банк передав своє право вимоги позивачу у справі, що підтверджує те, що згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було сплачено вказану суму ПАТ «Платинум Банк» і саме тому позивач у даній справі - ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: