КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5206/2019 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

25 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Сушко Л.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги адвоката Вербицького Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу БригідаВолодимир Олександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін Іван Сергійович, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про визнання недійсними правочинів, витребування нерухомого майна та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову.

Не погодившись із вказаною ухвалою адвокат ВербицькийДмитро Віталійович, який діє в інтересах ОСОБА_4, 28 грудня 2018 року подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не може бути прийнята апеляційним судом, і підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

До поданої апеляційної скарги адвокатом ВербицькимДмитром Віталійовичем долучено оригінал ордеру серії КС №420843 відповідно до якого ОСОБА_4 уповноважив адвоката Вербицького ДмитраВіталійовича надавати йому правову допомогу у Святошинському районному суді міста Києва на підставі договору №б/н.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний ордер надає право адвокату Вербицькому Дмитру Віталійовичу представляти інтереси ОСОБА_4 виключно у Святошинському районному суді міста Києва.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з наданого ордеру неможливо встановити, що такий ордер є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта у Київському апеляційному суді.

Відповідно до частини четвертої статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до п.15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36 ордер містить, зокрема, наступні реквізити: посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа.

Однак, долучений до апеляційної скарги ордер серії КС №420843 не містить дати договору про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту першого частини п'ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За таких обставин, апеляційна скарга ВербицькогоДмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року не може бути прийнята апеляційним судом, і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Дане судове рішення не перешкоджає особі подати належним чином оформлену апеляційну скаргу, разом із доданими до неї письмовими матеріалами та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження, через суд першої інстанції.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись статтею 357ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вербицького Дмитра Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда ВолодимирОлександрович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін Іван Сергійович, Головне територіальне управління юстиції у місті Києві про визнання недійсними правочинів, витребування нерухомого майна та визнання права власності, повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.П. Сушко