Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 199/6105/16-ц

провадження № 61-12206св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява ПАТ «ПриватБанк» мотивована тим, що 21 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNU0GK00000918, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 36 580,00 дол. США терміном до 21 листопада 2026 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до кредитної угоди.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918 між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого ПАТ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 .

Також на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918 між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено договір поруки № DNU0GK00000918/1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 є солідарним боржником з виконання всіх умов укладеного кредитного договору, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918.

06 березня 2007 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого ПАТ «ПриватБанк», та Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, до Компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» перейшло право вимоги, як первісного кредитора за кредитними та забезпечувальними договорами, за яким перейшло право вимоги до боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Банк зазначав, що за договором купівлі-продажу від 14 квітня 2016 року Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» відступила ПАТ «ПриватБанк» право вимоги первісного кредитора, зокрема за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918.

ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 16 серпня 2016 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 768 912,64 грн, що еквівалентно 30 621,77 дол. США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 630 020,20 грн, що еквівалентно 25 090,41 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 117 097,00 грн, що еквівалентно 4 663,36 дол. США, заборгованість за комісією за користування кредитом - 21 795,48 грн.

Посилаючись на те, що до цього часу на вимоги позивача відповідачі заборгованість не погасили, від виконання своїх зобов`язань ухиляються, ПАТ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918 станом на 16 серпня 2016 року у сумі 768 912,64 грн, що еквівалентно 30 621,77 дол. США, а також судові витрати у сумі 1 378,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Якименко Л. Г. у задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі належним чином не виконували взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 16 серпня 2016 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 768 912,64 грн, що еквівалентно 30 621,77 дол. США.

Між ЗАТ КБ «Приватбанк» та Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, зокрема за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918, у зв`язку з чим ПАТ «ПриватБанк» є неналежним позивачем. Щодо посилань позивача про повернення прав вимоги за договором викупу (відступлення) від 14 квітня 2016 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі», суд першої інстанції вважав, що факт укладення цього договору не підтверджено належними та допустимими доказами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ПАТ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918 у розмірі 30 621,77 дол. США, що еквівалентно 768 912, 64 грн, яка складається з наступного: 25 090,41 дол. США - заборгованість за кредитом; 4 663,36 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 868,00 дол. США - заборгованість за комісією за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 24 220,75 грн у рівних частках - по 12 110,38 грн з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що з наданого Банком розрахунку заборгованості відомо, що з січня 2016 року ОСОБА_1 неналежно виконує зобов`язання, внаслідок чого станом на 16 серпня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 30 621,77 дол. США. Факт надання кредитних коштів підтверджено ордером - розпорядженням від 21 листопада 2006 року. ОСОБА_1 до грудня 2015 виконувала зобов`язання за договором, отже, своїми діями з погашення заборгованості протягом 9 років підтвердила факт отримання кредитних коштів. Кредитний договір недійсним не визнався, тому є чинним та обов`язковим для виконання сторонами.

На час пред`явлення позову до суду (26 серпня 2016 року) договір викупу від 14 квітня 2016 року був укладений, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» є належним позивачем у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відступило право вимоги за спірним кредитним договором Компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі», тому Банк не має повноважень і підстав вимагати погашення заборгованості за кредитним договором. Кредитний договір укладений 14 квітня 2016 року під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що є неприпустимим.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 21 листопада 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № DNU0GK00000918, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 36 580,00 дол. США терміном до 21 листопада 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до кредитної угоди.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки від 21 листопада 2006 року, за умовами якого в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 .

Також на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918 між ЗАТ КБ «ПриватБанк та ОСОБА_2 укладено договір поруки № DNU0GK00000918/1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 є солідарним боржником з виконання всіх умов укладеного кредитного договору, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що 06 березня 2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, зокрема за кредитним договором від 21 листопада 2006 року № DNU0GK00000918, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним позивачем.

Щодо посилань Банку про повернення прав вимоги за договором викупу (відступлення) від 14 квітня 2016 року, укладеним між ПАТ «ПриватБанк» та Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі», факт укладення цього договору не підтверджений належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ПАТ «ПриватБанк», зазначав, що з наданого Банком розрахунку заборгованості відомо, що з січня 2016 року ОСОБА_1 неналежно виконує зобов`язання, внаслідок чого станом на 16 серпня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 621,77 дол. США.

Право Банку достроково вимагати повернення кредиту передбачено й пунктом 2.3.7 кредитного договору від 21 листопада 2006 року.

Факт надання кредитних коштів підтверджено ордером - розпорядженням від 21 листопада 2006 року. ОСОБА_1 до грудня 2015 виконувала зобов`язання за договором, отже, своїми діями з погашення заборгованості протягом 9 років підтвердила факт отримання кредитних коштів. Кредитний договір недійсним не визнався, тому є чинним та обов`язковим для виконання сторонами.

На час пред`явлення позову до суду (26 серпня 2016 року) договір викупу від 14 квітня 2016 року був укладений, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» є належним позивачем у справі.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статей 629, 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 610, 554 ЦК України передбачено, що боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України обов`язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню, тому підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції немає.

Доводи касаційної скарги на законність рішення суду апеляційної інстанції не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відступило право вимоги за спірним кредитним договором Компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі», тому не має повноважень і підстав вимагати погашення заборгованості за кредитним договором, не заслуговують на увагу, оскільки 19 лютого 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та Команією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором кредиту від 21 листопада 2006 року.

Відповідно до договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14 квітня 2016 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк», Компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» та «Ті-Ем-Еф Трасті Лімітед», сторони домовилися, що продавець -Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі» бажає продати (відступити), а покупець - ПАТ КБ «ПриватБанк» бажає придбати відповідні основні іпотечні активи за оплату ціни викупу на умовах, викладених у цьому договорі. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору продавець цим погоджується продати, а покупець цим погоджується купити відповідні основні іпотечні активи. Сторони домовляються, що основні іпотечні активи продаються відповідно до переліку активів. Кредитний договір, укладений із ОСОБА_1 знаходиться у списку активів, тому, беручи до уваги те, що Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» відступила свої права за спірним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк», тому саме ПАТ КБ «ПриватБанк» є належним позивачем у справі.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних відносинах дійшов Верховний Суд у постановах: від 30 січня 2018 року у справі № 752/2236/15-ц, провадження № 61-291св18; від 06 вересня 2018 року у справі № 640/7780/15-ц, провадження № 61-23617св18; від 12 серпня 2019 року у справі № 643/16175/15-ц, провадження № 61-15523св18.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко