ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 619/1265/18

Провадження № 22-ц/818/310/19

15 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.,

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАС «ОРАНТА»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28 серпня 2018 року у складі судді Остропілець Є.Р.,-

УСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі ПАТ «НАСК «Оранта») в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь НАСК «ОРАНТА» 50% виплаченого страхового відшкодування у розмірі 34 488 гривень 65 копійок та судові витрати у сумі 1 762 гривні.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 24 липня 2016 року по вул. Залютинській у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та автомобілів Mazda 323, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 і Ford Escort, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було спричинено механічні пошкодження, а водіям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження.

Згідно постанови про закриття кримінальної справи від 27 грудня 2017 року слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області кримінальне провадження № 0000803 від 24 липня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. ст.286 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, складу злочину.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року по справі № 642/295/17-п (провадження № 3/642/241/17) 24 липня 2016 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП за ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

ПАТ «НАСК Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснено розрахунок страхового відшкодування та виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3, власника автомобіля MAZDA 323, р. н. НОМЕР_1, в сумі 49 490 грн. та 2 432 грн. 70 коп. за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, та моральну шкоду, на користь ОСОБА_5, власника транспортного засобу Ford Escort, яким керував ОСОБА_4 за дорученням, державний номер НОМЕР_3, у розмірі 18 254 грн. 60 коп.

У відповідності до Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначеного договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статі 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, у ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення 50% суми виплаченого страхового відшкодування.

Рішеням Дергачіського районного суду Харківської області позовні вимоги ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задоволені.

Рішення мотивоване тим, що хоча відповідач і є пенсіонером та інвалідом II групи, але не є власником забезпеченого транспортного засобу. Огляд транспортних засобів проводився в строки, погоджені та визначені потерпілими особами з представниками страховика, відповідно до вимог законодавства. Також суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у сумі 1762 гривні 00 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не дав належну оцінку обставинам, що мають значення для правильного вирішення справи. А саме, транспортний засіб ВАЗ 2109, державий номер НОМЕР_2, є спільною сумісною власністю подружжя тому, що був придбаний у період зареєстрованого шлюбу. Відповідач є пенсіонером за віком та інвалідом 2-ої групи, керував транспортним засобом без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Розмір шкоди визначено позивачем неправильно та з порушенням всановленної процедури. У справі відсутні докази розміру завданого ДТП матеріального збитку. Підстав для стягнення з відповідача судового збору немає.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, 24 липня 2016 року по вул. Залютинській у м. Харкові сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та автомобілів Mazda 323, державний номер НОМЕР_1, і Ford Escort, державний номер НОМЕР_3. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було спричинено механічні пошкодження, а водіям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року по справі № 642/295/17-п (провадження № 3/642/241/17), 24 липня 2016 року громадянина ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП за ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов'язкове страхування цивільно-правовоївідповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно положень ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

На виконання умов договору страхування ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснено розрахунок страхового відшкодування та виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3, власника автомобіля MAZDA 323, р. н. НОМЕР_1 в сумі 49 490,00грн, та 2432,70 грн. за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого та моральну шкоду, на користь ОСОБА_5, власника транспортного засобу Ford Escort, яким керував ОСОБА_4 за дорученням, державний номер НОМЕР_3, у розмірі 18 254,60 грн., що підтверджується ксерокопіями страхового акту із доповненнями до нього, а також ксерокопіями платіжних доручень.

У відповідності до Дослідження № АХ6368СР-2, складеного ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» 29.08.2016 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Mazda 323, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, дорівнює ринковій вартості автомобіля і складає 116 554 гривні 80 копійок. При цьому відновлювальний ремонт автомобіля, відповідно до складеної калькуляції складає 140 381 гривню 61 копійку .

У відповідності до Дослідження № АХ6368СР-2 металобрухт, складеного ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» 28.09.2016 року, вартість транспортного засобу Mazda 323, державний номер НОМЕР_1, після дорожньо-транспортної пригоди складає 2 083 гривні 33 копійки (а.с. 23-31).

Оскільки ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 50 000 гривень, страховиком було визначено до сплати на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 49 490 гривень 00 копійок, з урахуванням суми франшизи відповідно до умов договору, яка складає 510 гривень 00 копійок: 50 000, 00 - 510, 00 = 49 490 грн.

Визначене страхове відшкодування перераховано НАСК «ОРАНТА» на розрахунковий рахунок визначений потерпілою особою ОСОБА_3 на підставі складеного страхового акту та заяви про страхове відшкодування.

У відповідності до Дослідження № 50309ХК-3, складеного ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» 10.10.2016, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Ford Escort, державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП, дорівнює ринковій вартості автомобіля і складає 25 564 гривні 60 копійок. При цьому відновлювальний ремонт автомобіля, відповідно до складеної калькуляції складає 39 252 гривні 42 копійки.

За результатами проведення маркетингового дослідження з визначення вартості транспортного засобу за допомогою Інтернет-аукціону, згідно до протоколу № 6990 затвердження результатів аукціону від 13 лютого 2017 року, вартість транспортного засобу Ford Escort, державний номер НОМЕР_3, після дорожньо-транспортної пригоди, становить 6 800 гривень 00 копійок.

Страховиком було визначено до сплати на користь власника транспортного засобу Ford Escort, державний номер НОМЕР_3, страхове відшкодування в розмірі 18 254 гривні 60 копійок, з урахуванням суми франшизи відповідно до умов договору, яка складає 510 (п'ятсот десять) гривень 00 копійок: 25 564, 60 - 6 800, 00 - 510, 00 = 18 254 грн. 60 коп.

Визначене страхове відшкодування перераховано НАСК «ОРАНТА» на користь власника автомобіля Ford Escort, державний номер НОМЕР_3, на підставі складеного страхового акту та заяви про страхове відшкодування.

У вересні 2017 року на адресу відповідача було направлено претензії вих. № 558 від 04.09.2017 року щодо відшкодування спричиненої шкоди в добровільному порядку, згідно до яких ОСОБА_1 було сплачено суму в розмірі 600 (шістсот) гривень 00 копійок платіжними дорученнями:- від 25.09.2017 року в сумі 300, 00 грн.; - від 24.10.2017 року в сумі 200, 00 грн.; - від 27.11.2017 року в сумі 100, 00 грн.

Посилання апелянта на те, що відповідач є співвласником застрахованого транспортного засобу, а тому не зобов'язаний компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, є безпідставними, оскільки апелянт не є страхувальником за укладеним між ОСОБА_6 та ПАТ «НАСК «Оранта» договором страхування.

Відповідно до пунтку 13.2 ст. 13 Закону розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Закону страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

В порушення умов полісу за кермом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_2, перебував відповідач - ОСОБА_1, а не страхувальник - ОСОБА_6, а тому рішення суду першої інстанції в цієї частині є законним та обґрунтованим.

Згідно із ст. 29 Закону у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до п. 38.8-1 ст. 38-1 Закону у разі якщо страховий здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків страхового відшкодування.

Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до вимог ст. 27 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як роз'яснено у пунктах 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України.

У відповідності до п.33.3 ст. 33 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Відповідно до п. 34.4 статті 34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

При розрахунку матеріального збитку бралися до уваги положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. При здійсненні розрахунку також використовувалися дані про ціни на запасні частини та матеріали на території України, визначені для відповідної моделі транспортного засобу за даними довідкової літератури, зокрема, довідника «Бюлетень автотоварознавця» трудомісткості робіт відповідно до довідника «Трудомісткості робіт по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів», а також вимоги до порядку та технології ремонту, встановлені заводом-виробником даної марки/моделі транспортного засобу (всі ці відомості містяться в комп'ютерній програмі для складання ремонтних калькуляцій «Аисіаіех» (Німеччина), яка враховує всі нормативи заводу-виробника, постійно оновлюється та використовується для визначення вартості відновлювального ремонту транспортних засобів експертними організаціями в Європі).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь НАСК «ОРАНТА» суми боргу в розмірі 34 488 гривень 65 копійок, виходячи з розрахунку: 2432,70 / 2 + 49490,00 / 2 + 18254,60 / 2 - 600,00 = 34488 грн. 65 коп. є правильним, оскільки будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростовували правильність визначення розміру збитків апелянтом не надано, доводи не ґрунтуються на вищезазначених нормах закону.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується частиною 6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої, у разі, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом МіністрівУкраїни.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Такий висновок узгоджується із позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду України по справі № 6-1544цс17 від 18.10.2017.

Відповідно до вимог чстини першої статі 367 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідій частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленми; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу представника відповідача задовольнити частково, рішення суду - змінити, скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 762 гривні; судові витрати компенсувати за рахунок держави; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 28 серпня 2018 року скасувати у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» судового збору у розмірі 1762 гривні.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 762 гривні компенсувати Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: А.В. Котелевець

А.І. Овсяннікова