ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Соборний районний в місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту родинних зв'язків-

в с т а н о в и л а:

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних зв'язків, вказавши заінтересованою особою Соборний районний в місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

У вказаній заяві, з урахуванням уточнень, просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є дідусем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, в якому просив в порядку ст.84 ЦПК України витребувати з Соборного районного в місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області витяг про смерть його дідуся ОСОБА_2, роки життя ІНФОРМАЦІЯ_4 року - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а також повний витяг про народження його рідної тітки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року у задоволенні зазначеного клопотання про забезпечення доказів відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції клопотання про витребування доказів розглянуто як клопотання про забезпечення доказів, що є порушенням норм процесуального права; заяви про забезпечення доказів ОСОБА_1 не надавав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що до клопотання не надано доказів звернення до вказаних осіб стосовно надання названих документів; клопотання про забезпечення доказів не оплачено судовим збором як це передбачено ч.3 ст.117 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Відповідно до частин 1,2,3 статті 12, частини 1 статті 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами, є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 1 ст. 83 ЦПК України встановлено, що учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Відповідно до ч. 3 ст. 84 ЦПК України у разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

У відповідності до вимог ст.116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Згідно ч. 3 ст. 117 ЦПК України за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Питання щодо забезпечення доказів вирішують у відповідності до вимог ст.ст.116-118 ЦПК України.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, питання витребування доказів регулюється ст. 84 ЦПК України у разі коли учасник справи не має можливості самостійно надати докази. В той час, в параграфі 8 глави 5 розділу 1 закріплено порядок забезпечення доказів в разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, ухвала про витребування доказів та ухвала про забезпечення доказів є різними за своєю правовою суттю.

З матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів на підставі ст.84 ЦПК України (а.с.69-70).

В порушення вимог цивільного процесуального законодавства, суд першої інстанції з власної ініціативи розглянув клопотання про витребування доказів як клопотання про забезпечення доказів, незважаючи на те, що таке клопотання заявником не подавалося.

Таким чином, клопотання про витребування доказів, у тому вигляді як воно було подано заявником, фактично залишилося судом не розглянутим. Апеляційний суд не має повноважень щодо розгляду клопотань сторін про витребування доказів, які заявлялися у суді першої інстанції, відтак суд першої інстанції має розглянути клопотання про витребування доказів, заявлене ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.84 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 грудня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.