Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/3201/18
Провадження № 2/644/107/19
22.02.2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зябрової О.Г.,

за участю секретаря Дяченко А.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,,

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 20.05.2017 р. вдень вона вийшла зі своєю собакою породи той-пудель на імя Джеррі на вул. Зеленодільську біля будинку №70 в м. Харкові. Прямо біля двору на її собаку накинулась собака породи «Алабай», яка належить відповідачам. Собака була без намордника та без спеціального короткого поводка. На зауваження позивача з приводу забрати собаку відповідача від собаки позивача, він не реагував. Вона почала рятувати свого домашнього улюбленця, проте її спроби були марні. Під час спроб порятунку собаки, «Алабай» покусав позивача. Коли їй вдалося розкрити пащу «Алабая», то тіло собаки позивача вже було сильно пошматовано, Джеррі був весь у крові, від отриманих травм він загинув у ветеринарній клініці. В подальшому постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 р. ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.154 КУпАП. Крім того, 17.08.2017 р. постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП. та накладено штраф у розмірі 51 грн., з конфіскацією собаки породи «Алабай». Зазначені постанови набрали законної сили. У зв'язку з отриманими укусами позивач звернулась до Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні №25, де отримала першу медичну допомогу та була направлена до подальшого лікування до поліклініки за місцем мешкання, де 10 днів знаходилась під наглядом. Позивач зазначає, що внаслідок даної пригоди їй була завдана матеріальна шкода в розмірі 21836 грн., яка складається з: вартість собаки той-пудель абрикосового (рудого) окрасу згідно Договору купівлі - продажу собаки ПЕТ класу від 15.04.2011 року - 500 доларів США, що в еквіваленті станом на 15.05.2018 р. складає 13085 грн., послуги адвоката згідно договору від 01.06.2017 р. складають 6900 грн., витрати на ветеринарну клініку - 1100 грн., витрати на аналізи в ПП «Мілленіум» - 115 грн., витрати на лікарські засоби - 168. 20 грн., витрати на бензин для відвідування лікаря - 467. 80 грн. Також діями відповідача, як зазначає позивач, їй завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, у звязку з втратою домашнього улюбленця та фізичних страждань, через те, що «Алабай» покусав позивача, відшкодування якої позивач вважає розумним у розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: визнали факт, що шкода позивачу спричинена діями собаки відповідачів, але матеріальну шкоду визнали тільки в розмірі витрат, пов»язаних з придбанням лікарських засобів 29,13 гривень, послуги адвоката 1,65 грн., і відповідно судовий збір 0,29 грн. В іншій частині просили відмовити в задоволенні позову, у звязку з недоведеністю та у звязку з тим, що позов не підтверджений належними та допустимими доказами. Також надали відзив на позов, в якому зазначили, що вказаний договір купівлі-продажу собаки від 15.04.2011 року не підтверджує, що він стосується саме тієї собаки, про яку йдеться мова в постановах Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.06.2017 р. та від 17.08.2017 р. та постанові апеляційного суду Харківської області від 29.08.2017р. Також повністю заперечували проти задоволення позовних вимог в частині моральної шкоди, у звязку із не доведеністю позовних вимог позивачем в цій частині.

Враховуючи обставини справи, відповідно до ст. 274 ЦПК України, суд розглядає справу у спрощеному провадженні.

Суд, вислухавши сторони, представника відповідачів, свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, частиною 6 ст. 82 ЦПК встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2017 року, з якою погодився в своїй постанові від 29.08.2017р. Апеляційний суд Харківської області, встановлено, що 20.05.2017 року о 14-30 год. за адресою: м. Харків, вул. Зеленодольська, 70, собака породи «алабай», яку вигулював ОСОБА_2 покусав собаку ОСОБА_1 (собака загинула) та саму ОСОБА_1, чим було завдано шкоду здоровю та порушено правила вигулу собак в населених пунктах. (а.с.10-11).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26.06.2017р. ОСОБА_3 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП, а саме: тримання незареєстрованої собаки, та накладено адміністративне стягнення (а.с.9).

Отже, факт завдання відповідачами майнової шкоди ОСОБА_1 встановлений вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Відповідно до Договору купівлі-продажу собаки ПЕТ класу без родоводу від 15.04.2011 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_5 собаку породи - той-пудель, кличка - Джеррі, пол - кобель, кольор - абрикосовий (рудий), ІНФОРМАЦІЯ_1, вартістю 500 доларів США, оплата проводиться в гривні, по курсу НБУ на день здійснення платежу (а.с. 15-17).

Як вбачається з товарного чеку № 27 від 20.05.2017 року виданого ФОП ОСОБА_6 на суму 1100 грн. було проведено огляд та реанімацію тварини (а.с. 18).

Відповідно до довідки Державної ветеринарної та фітосанітарної служби № 32 від 30.05.2017 року, яка видана ОСОБА_1, собака породи - САО, вік - 6 років, стать - чоловіча, в період з 22.05.2017 року по 30.05.2017 року перебувала під ветеринарним наглядом (а.с. 14).

Згідно довідки КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» від 20.05.2017 року у ОСОБА_1 встановлений діагноз: укушена рана другого пальця правої кістки та вказані рекомендації з приводу подальшого лікування в поліклініці за місцем мешкання (а.с. 12).

ОСОБА_1 сплачено за проведення аналізу в ПП «Мілленіум» грошові кошти в розмірі 115 грн. (а.с. 19) та придбано медичних виробів для на загальну суму 168.20 грн. (а.с.20-21).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із зазначеною нормою обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

З огляду на викладені обставини позов в частині відшкодування матеріальної шкоди, заподіяною здоров'ю та майну позивача, суд вважає за необхідне задовольнити у розмірі 14468.20 грн., яка складається з: вартості собаки породи той-пудель абрикосового (рудого) окрасу в розмірі 13085 грн., витрати на ветеринарну клініку в розмірі 1100 грн., витрати за проведення аналізу в ПП «Мілленіум» в розмірі 115 грн., та витрати на лікарські засоби в розмірі 168. 20 грн.

В частині стягнення витрат на бензин для відвідування лікаря, суд вважає за необхідне відмовити у зв»язку з недоведеністю.

Щодо розміру витрат на правову допомогу, то позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 1 червня 2017 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_7 та акти здачі-приймання робіт від 30.06.2017 року, від 31.07.2017 року, 31.10.2017 року, однак, матеріали справи не містять жодних відповідних документів на підтвердження оплати позивачем послуг, наданих їй цим адвокатом.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України, Законом України № 4191 від 20 грудня 2011 року «Про правничий розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При таких обставинах суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки позовні вимоги в цій частині не підтверджено належними та допустимими доказами.

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» власник тварини, юридична або фізична особа, яка здійснює догляд за твариною, що належить їй на праві власності або на інших підставах, що не суперечать законодавству, і несе відповідальність за стан тварини та її дії згідно з чинним законодавством.

Відповідно до положень ст.9 вказаного Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Частиною четвертою ст. 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Позивач посилається на те, що крім матеріальної (майнової) шкоди, їй була заподіяна моральна шкода, яку вона обгрунтовує тим, що вона зазнала фізичного болю та душевних страждань, у звязку з втратою домашнього улюбленця. Позивач знаходилась перші 10 днів після трагедії на карантині, була змушена неодноразово відвідувати лікаря-рабіолога та хірурга, здавати необхідні аналізи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За вимогами ч. 1, 2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як випливає з роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Судом встановлено, що саме дії відповідачів є наслідком завдання моральної шкоди позивачу ОСОБА_1, що знайшло своє підтвердження при розгляді справи.

Враховуючи перенесені ОСОБА_1 фізичні та психологічні страждання, їх характер і тривалість, наслідки спричинених ушкоджень, суд вважає за необхідне, виходячи із засади розумності, виваженості та справедливості, стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 2000 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд стягує в дольовому співвідношенні з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 82, 89, 133, 141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 14468 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 20 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

В іншій частині відмовити.

Стягнути в дольовому співвідношенні з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., а з кожного по 352 (триста пятдесят дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунакаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: м. Харків, 5-й Зеленодільський проїзд, 24/1, НОМЕР_2).

Відповідач: ОСОБА_3 (місце реєстрації: м. Харків, вул. Плиткова, 115/62).

Повний текст рішення виготовлений 22 лютого 2019 року.

Суддя: