КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2103/2019 Доповідач - Рубан С.М
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Остапчук Т.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» зняти обтяження з автомобіля, що є предметом застави, видати довідку про погашення заборгованості за кредитним договором від 30 березня 2007 року та стягнути 700 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням відповідачем виконавчого напису від 23.11.2017 року за реєстр. № 22737 та невиконанням рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 року в частині ненадання довідки про одержання виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором.

Посилається на те, що у відповідача не було підстав для звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису через фактичну відсутність заборгованості, що підтверджується рішеннями Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2013 року (справа № 369/719/13-ц) та від 06.11.2014 року (справа № 369/8537/14), якими у позові відповідача до позивача про звернення стягнення було відмовлено. В обґрунтування підстав стягнення моральної шкоди на загальну суму 700 000 грн. посилається на ст. 1167 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» зняти обмеження з автомобіля CHERY, модель AMULET DА11В, 2007 року випуску, що належить ОСОБА_1; зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 довідку про відсутність боргу за договором НОМЕР_2 від 30 березня 2007 року; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у сумі 700 000 грн.

Посилається на те, що суд не застосував до протиправних, корупційних дій нотаріуса своїх повноважень передбачених ст. 262 ЦПК України та захист порушеного права позивача суд поставив у залежність від того чи оскаржений протиправний напис нотаріуса, чи ні. Суд в порушення вимог ч.1 ст.89, ч.4 ст.82 ЦПК України не врахував встановлені рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2013 року факти щодо відсутності у ОСОБА_2 боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк» та завдання відповідачем позивачу моральної шкоди. Оскаржуване рішення ґрунтується виключно на фактах, що прямо суперечать фактам встановленим вищевказаним рішенням.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечила проти апеляційної скарги.

Посилається на те, що рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Проте, підставами для відмови суд прийняв ненадання доказів щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором та сплати банком страхових платежів відповідно до кредитного договору. В рішенні Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 року у справі №369/8537/14 зазначено, що банк зловживає своїми процесуальними правами щодо неодноразового звернення до суду із позовами про стягнення, однак дані обставини встановлювались судом у 2014 році і не можуть бути постійно підставою для звернення ОСОБА_1 з метою стягнення моральної шкоди. Крім того, вказане рішення не є правовою підставою для ухвалення аналогічних рішень іншими судами щодо стягнення моральної шкоди. Будь - які рішення суду чи домовленості сторін про припинення зобов'язання виконання договору, проведеним належним чином відсутні. Рішення суду про відмову у задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет застави у зв'язку із ненаданням доказів щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором та сплати банком страхових платежів відповідно до кредитного договору, які б підтверджували розмір заборгованості не є рішенням про припинення будь - яких зобов'язань за кредитним договором та договором застави. Крім того, таких вимог до банку позивачем не ставилось. Враховуючи допущені позивачем порушення за кредитним договором відповідач звернувся до нотаріуса з метою позасудового захисту своїх майнових прав шляхом вчинення виконавчого напису. На момент розгляду даної справи, позивач виконавчий напис нотаріуса, який перебуває на виконанні державної виконавчої служби, не оспорював. Норма статті 1167 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. В даному випадку правовідносини сторін випливають з договірних відносин кредиту та застави. Позивачем не доведено причинно - наслідковий зв'язок між виданням приватним нотаріусом виконавчого напису, який фактично не оспорений і погіршенням стану його здоров'я у вересні 2016 року та квітні 2018 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» зняти обтяження з автомобіля, що є предметом застави, видати довідку про погашення заборгованості за кредитним договором від 30 березня 2007 року та стягнути 700 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням відповідачем виконавчого напису від 23.11.2017 року за реєстр. № 22737 та невиконанням рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 року в частині ненадання довідки про одержання виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором.

Посилається на те, що у відповідача не було підстав для звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису через фактичну відсутність заборгованості за кредитним договором.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинений виконавчий написнотаріуса від 23.11.2017 року позивачем не оспорений у встановленому законом порядку, тому відсутні підстави для зняття обтяження з автомобіля. Крім того, позивачем не надано доказів відповідно до статей 77-78 ЦПК України, що з вини відповідачайому спричинена моральна шкода.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 30 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №K3H1AW00135619, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит на купівлю автомобіля у розмірі 58 199,73 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30 березня 2012 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами 30 березня 2007 року був укладений договір застави рухомого майна, за яким позивач надав в заставу автомобіль CHERY, модель AMULET DA11B, 2007 року випуску, тип ТЗ - легковий хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2013 року відмовлено у позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави(а.с.12-14).

Рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 року зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 розписку (довідку) про одержання виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором№K3H1AW00135619 від 30.03.2007 року в повному обсязі, стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., судовий збір (а.с.16-17).

23.11.2017 року приватним нотаріусом Швець P.O. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №22737, яким запропоновано нотаріусом стягнутина користь ПАТ КБ «Приватбанк» з позивача 253 947,36 грн. заборгованості за кредитним договором №K3H1AW00135619 від 30.03.2007 року. Виконавчий напис нотаріуса було передано на виконання до виконавчої служби відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч.1,2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Оскількивчинений виконавчий напис нотаріуса від 23.11.2017 року позивачем не оспорений увстановленому законом порядку, суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зняття обтяження з автомобіля.

Визначаючи розмір моральної шкоди за невиконання вимог рішення суду позивач не надав суду доказів тривалого перебування виконавчого листа на виконанні, крім того, у постанові у справі № 6-99цс17 від 8 листопада 2017 року ВСУ прийшов до висновку, що надмірно тривале невиконання державним виконавцем рішення суду є підставою для стягнення моральної та іншої шкоди, при цьому відповідачем є орган ДВС де працює державний виконавець та орган Державної казначейської служби, якщо будуть встановлені підстави для її стягнення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що з вини відповідачапозивачу спричинена моральна шкода, суд дійшов правильного висновку про відмову в стягненні моральної шкоди.

В поданій позовній заяві ОСОБА_1 просить, зокрема, зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 довідку про відсутність боргу за договором №КЗН1АW00135619 від 30 березня 2007 року.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 року, яке станом на 18.11.2014 року набрало законної сили, зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 розписку (довідку) про одержання виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором №K3H1AW00135619 від 30.03.2007 року в повному обсязі, стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., судовий збір.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255та 257 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Оскільки питання щодо зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 розписку (довідку) про одержання виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором №K3H1AW00135619 від 30.03.2007 року в повному обсязівже вирішено рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 року, яке є чинним на даний час, колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження у справі в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 довідку про відсутність боргу за договором №КЗН1АW00135619 від 30 березня 2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2017 року приватним нотаріусом Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №22737, яким запропоновано нотаріусом стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з позивача 253 947,36 грн. заборгованості за кредитним договором №K3H1AW00135619 від 30.03.2007 року.

Виконавчий напис нотаріуса передано на виконання до виконавчої служби.

Постановою державного виконавця Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Примак К.В. від 20.02.2018 року ВП №55746044, при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого напису накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.19).

Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Судом встановлено, що виконавчий напис нотаріуса від 23.11.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №22737, позивачем у передбаченому законом порядку не оспорено, рішення суду щодо оскарження дій нотаріуса немає.

Колегія суддів звертає увагу, що в даному позові приватний нотаріус Швець Р.О. не залучений в якості відповідача та до нього не заявлено позовні вимоги щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса.

Крім того, не оскаржено дії державного виконавця, щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_1

Як встановлено із матеріалів справи, постановою від 23.11.2015 року державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Коломойцева К.В. відкрито провадження з виконання виконавчого листа №369/8537/14-ц виданого 08.10.2014 року Києво - Святошинського районного суду Київської області про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 розписку (довідку) про одержання виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором №КЗН1АW00135619 від 30 березня 2007 року в повному обсязі.

Приватним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» по даний час рішення суду не виконано.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадженнямають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Однак, як встановлено апеляційним судом із скаргою на дії державного виконавця, щодо дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2014 року про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 розписку (довідку) про одержання виконання ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором №K3H1AW00135619 від 30.03.2007 року в повному обсязі позивач до суду не звертався.

Державний виконавець до участі у розгляді вказаної справи позивачем не залучений.

Твердження позивача, що незважаючи на прийняті судові рішення, якими встановлено відсутність у ОСОБА_2 боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач умисно продовжує зловживати своїми процесуальними правами - відкрив виконавче провадження за неіснуючим боргом на підставі виконавчого напису нотаріуса та наклав арешт на все майно боржника, що призвело до моральних страждань, погіршення стану здоров'я позивача, колегія суддів не приймає до уваги.

В обґрунтування підстав стягнення моральної шкоди в позовній заяві ОСОБА_1 посилається на ст.1167 ЦК України.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичнійабо юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_1 не надано доказів відповідно до статей 77-78 ЦПК України на підтвердження причинно - наслідкового зв'язку між діями банку та погіршенням стану здоров'я позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 довідку про відсутність боргу за договором №КЗН1АW00135619 від 30 березня 2007 року, провадження у справі в цій частині позовних вимог закрити, в іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2018 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» видати ОСОБА_1 довідку про відсутність боргу за договором №КЗН1АW00135619 від 30 березня 2007 року, провадження в цій частині позовних вимог - закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.