Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 200/19152/14-ц

провадження № 61-35671св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Литвиненко Оленою Леонідівною, на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року у складі головуючого-судді Єлісєєвої Т. Ю. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року у складі суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 30 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № DNHLGA00000689, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 400 000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 1, 27% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, строком до 30 березня 2010 року.

ОСОБА_3 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 22 вересня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 175 722,60 доларів США, що еквівалентно 2 368 740,65 грн, яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути на свою користь.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент звернення банку до суду з даним позовом відповідачем на виконання судового рішення було частково виконано зобов'язання за спірним кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Литвиненко О. Л. подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою судів першої та другої інстанції залишилося те, що укладений 30 березня 2007 року з відповідачем кредитний договір не розірвано та не припинено, а тому в силу вимог статті 599 ЦК України зобов'язання не припинено, оскільки належним чином не виконано. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за вказаним кредитним договором, виконано відповідачем не в повному обсязі, й відповідно проценти та неустойка за користування кредитом продовжують нараховуватися на підставі вимог статей 598, 599, 610, 625, 626, 627, 629, 1048 ЦК України, що підтверджується наданим банком розрахунком, який не спростований стороною відповідача.

Відомості про рух справи у Верховному Суді

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Згідно зі статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція інших учасників справи

Позиція відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

27 липня 2018 року ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на правомірність і обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів у повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, яка передбачена статтею 625 ЦК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 30 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № DNHLGA00000689, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 400 000,00 доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 1, 27% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, строком до 30 березня 2010 року.

У липні 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та поручителя товариства з обмеженою відповідальністю «УФА «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNHLGA00000689 від 30 березня 2007 року, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2011 року задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 318 161,91 грн, що еквівалентно 435 203, 01 доларам США.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають.

В оцінці дій сторін та відповідних їм правових наслідків Верховний Суд застосовує правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), стосовно того, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Суди встановили, що банк вже реалізував своє право на повне стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення до суду із позовами до боржника і поручителя.

З урахуванням наведеного, у вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у банку правових підстав нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, комісію за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, оскільки у 2009 році банк пред'явив до відповідача та поручителя вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК Українипро дострокове виконання кредитного зобов'язання шляхом пред'явлення відповідного позову.

Отже ПАТ КБ «ПриватБанк» вже реалізувало своє право на стягнення кредитної заборгованості і після настання строку погашення кредиту у повному обсязі у позивача відсутні правові підстави нараховувати проценти за кредитом, отже, його право не порушено, а тому у позові необхідно відмовити.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України, що є підставою для скасування ухвалених судових рішень у відповідній частині.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення судів першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з підстав, викладених вище.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК Українисуд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Україниу постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати покладаються на позивача і не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Литвиненко Оленою Леонідівною, задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
С. О. Погрібний