ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №591/44/19

Провадження № 22-ц/816/4404/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Орлова І.В.,

суддів: Собини О.І., Хвостика С.Г.,

учасники справи:

позивач: Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради,

відповідачка: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 18 червня 2019 року (суддя Сидоренко А.П., дата складення повного тексту рішення - 24 червня 2019 року) у цивільній справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення допомоги при народженні дитини та допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, -

в с т а н о в и в:

26 грудня 2018 року Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради (далі Департамент) звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 1485 грн надміру виплаченої допомоги при народженні дитини та 9409 грн допомоги на дітей, над якими встановлено опіку. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20 березня 2018 року № 132 над дітьми встановлено опіку та призначено опікуна відповідачку ОСОБА_1 , яка отримала матеріальну допомогу на дітей. Оскільки рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 червня 2018 року № 311 було припинено опіку над малолітніми дітьми та передано їх матері, тому відповідачка має повернути Департаменту надміру виплачену допомогу за період з 01 по 31 липня 2018 року. Також позивач просить стягнути з відповідачки сплачений судовий збір у сумі 1762 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент, посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Позивач вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для повернення виплаченої відповідачці допомоги. Так, суд не врахував, що ОСОБА_1 , маючи встановлений ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми обов`язок щодо повідомлення всіх обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, не повідомила Департамент, що їй припинено опіку над дітьми, внаслідок чого і відбулась надмірна виплата коштів. Таким чином, на думку заявника, відповідачка недобросовісно набула спірні кошти, які мають бути повернуті на підставі статті 1212 ЦК України, оскільки її було позбавлено статусу опікуна та прийнято рішення про припинення виплати відповідної допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Дмитренко В.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому вказує, що судом не було встановлено недобросовісності набуття коштів відповідачкою, доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Крім того, про рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 червня 2018 року № 311 про припинення опіки над дітьми відповідачка дізналась від позивача.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10-12).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 132 від 20 березня 2018 року малолітнім дітям надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а також призначено опікуном відповідачку - ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

28 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту із заявою про призначення їй допомоги на дітей, які перебувають під опікою, а також допомоги при народженні дитини (а.с. 6).

Рішенням Департаменту від 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 призначена допомога при народженні дитини ОСОБА_5 з 01 липня 2017 року по 30 листопада 2019 року (а.с. 21).

Рішенням Департаменту від 16 квітня 2018 року ОСОБА_1 призначена допомога на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період з 01 березня 2018 року по 28 лютого 2019 року (а.с. 21, 22).

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 10 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28 березня 2019 року, скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей (а.с. 58-61).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 311 від 12 червня 2018 року визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили статус дитини, позбавленої батьківського піклування та припинено опіку над дітьми (а.с. 24).

Розпорядженнями Департаменту від 17 липня 2018 року зобов`язано ОСОБА_1 повернути готівкою переплачену суму допомоги при народженні та переплачену суму допомоги на дітей, які перебувають під опікою чи піклуванням за період з 01 по 31 липня 2018 року (а.с. 28).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є рідною бабою малолітніх дітей, після скасування рішення про позбавлення матері дітей батьківських прав фактично дітей матері не передавала, тобто діти продовжують проживати разом х відповідачкою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що після скасування рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 і припинення опіки відповідача малолітні діти до матері фактично повернуті не були та ними продовжує опікуватись відповідач ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що надміру виплачена соціальна допомога відповідачкою була використана за цільовим призначенням, тобто відсутні підстави для повернення спірних коштів. Крім того, суд вважав недоведеним доводи позивача про недобросовісне набуття відповідачкою соціальної допомоги.

Колегія судів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як на правову підставу для стягнення з відповідачки надміру виплаченої соціальної допомоги позивач послався вимоги статей 1212 та 1215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Наведена норма застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, для застосування положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України у спірних правовідносинах необхідно довести, що виплата соціальної допомоги є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату або отримувач допомоги недобросовісно її набув.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Департамент вказує, що відповідачкою порушено вимоги ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII та п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Згідно зі статтею 22 вказаного Закону та пункту 49 Порядку одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

Матеріалами справи встановлено, що 27 червня 2018 року Департамент отримав від Служби у справах дітей Сумської міської ради повідомлення та витяг з відповідного рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 червня 2018 року № 311 про припинення опіки ОСОБА_1 над малолітніми дітьми. Крім того, Служба у справах дітей просила Департамент припинити виплату ОСОБА_1 державної допомоги на дітей (а.с. 25).

Водночас, 17 липня 2018 року Департамент прийняв рішення про призначення ОСОБА_1 1485 грн допомоги при народженні дитини та 8939 грн допомоги на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням (а.с. 26, 27). Того ж дня Департамент склав розпорядження про повернення готівкою виплачених сум допомоги (а.с. 28), а листи про повернення коштів направив ОСОБА_1 13 серпня 2018 року (а.с. 31, 32).

З викладеного слідує, що Департамент був завчасно повідомлений про припинення ОСОБА_1 опіки над малолітніми дітьми та про необхідність припинення виплати відповідної допомоги (27 червня 2018 року), проте посадовими особами Департаменту відповідні виплати були проведені та, як вказує позивач, спірні суми соціальної допомоги не є такими, що виплачені помилково.

Як передбачено абз. 5 п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до п`яти календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, органів Пенсійного фонду України інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми.

Отже, Департамент, отримавши від Служби у справах дітей достовірну інформацію про відсутність законних підстав для здійснення перерахування відповідачці спірних сум допомоги, такі виплати з невідомих суду причин здійснив.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язку, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Проте, позивачем не доведено, що відповідачці виплачено спірні суми державної допомоги надміру внаслідок зловживань ОСОБА_1 чи приховування нею обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тобто не доведено недобросовісне набуття у період з 01 по 31 липня 2018 року 1485 грн допомоги при народженні дитини та 9409 грн допомоги на дітей, над якими встановлено опіку.

Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 червня 2018 року № 311 про припинення опіки над малолітніми дітьми, натомість, як зазначалось вище, це рішення було отримано Департаментом 27 червня 2018 року.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції, який надав їм відповідну правову оцінку, з якою колегія суддів повністю погоджується.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, то відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови - 26 вересня 2019 року .

Суддя-доповідач (підпис) І.В.Орлов

Судді: (підпис) О.І.Собина

(підпис) С.Г.Хвостик