Справа № 464/846/19
пр.№ 2-о/464/41/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2019 Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Чорної С.З.,

секретаря судового засідання Гаврилишин О.Б., Довгун Л.А.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованої особи ОСОБА_3,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львова цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, яку мотивує тим, що з ОСОБА_3 з 22.09.2012 перебувають у шлюбі. У шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, ОСОБА_3 та їх неповнолітня дитина проживають однією сімєю в квартирі. Подружнє життя у них не склалось з огляду на те, що чоловік систематично вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, зокрема підтримує інтимні позашлюбні відносини з декількома жінками. Вперше домашнє насильство щодо неї ОСОБА_3 вчинив ще в 2017 році, однак, вона до правоохоронних органів не звернулась з огляду на те, що переживала за долю малолітнього сина. В подальшому кривдник неодноразово принижував її, вказував на те, що вона, нібито, нездатна заробити кошти на прожиття, тоді, як він є впливовим бізнесменом із потужними звязками, а тому їй слід «сидіти і не рипатись», оскільки в іншому випадку він «забере дитину» а її викине на вулицю. Такі дії, які часто супроводжувались фізичним насильством тривали з початку 2017 року до сьогоднішнього дня, мали систематичний та наростаючий характер. Свідком усіх вказаних дій була їхня малолітня дитина, і це негативно впливало на його психічний та фізичний стан. Син плакав, погано спав вночі з острахом чекав повернення батька додому. Останнім часом негативна поведінка ОСОБА_3 посилилась і 16 лютого 2019 року о 05 год. 00 хв., повернувшись додому, перебуваючи в нетверезому стані із криками та скандалом розбудив її та малолітню дитину. В подальшому він принижував її честь і гідність нецензурними висловлюваннями, вимагав «розстелити ліжко, покласти спати, тощо». Коли вона відмовилась виконувати таку принизливу роль, ОСОБА_3 почав викручувати їй руки, наносити удари в шию та тулуб, обзиваючи при цьому нецензурними словами, душити та виганяти з квартири, разом із сином. Дитина намагалась відтягнути його від матері, однак він на дії дитини не зважав і надалі продовжував бити та обзивати її. Внаслідок таких умисних дій вона отримала травми у вигляді забою мяких тканин верхніх кінцівок та шиї, забійне садно передпліччя, забій грудної клітки, що підтверджується Випискою епікризом із медичної картки стаціонарного хворого, яка видана 16.02.2019 Комунальним некомерційним підприємством «8-А міська клінічна лікарня м. Львова». ОСОБА_6 негайно звернулась із відповідною заявою до Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області, що підтверджується Талоном повідомленням № 33 від 16.02.2019. У звязку з фізичним та психологічним насильством кривдника по відношенню до неї, змушена звернутися до суду із заявою про застосування до ОСОБА_3 заходів тимчасового обмеження його прав. Просить винести обмежувальний припис щодо ОСОБА_3, яким заборонити цій особі протягом шести місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з нею; обмежити його спілкування з сином шляхом заборони на побачення без її присутності чи працівників органу опіки та піклування; заборонити йому наближатися на менше ніж на 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування - проживання родича (баби по материнській лінії); заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити йому вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою від 18.02.2019 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали з підстав, які наведені у заяві, просили заяву задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив. Не заперечує факт, що 16.02.2019 після того, як він затримався на роботі та повернувся додому між ним та заявником виник словесний конфлікт на підставі її необгрунтованих звинувачень, жодного домашнього насильства він не вчиняв. Зазначав, що дружина шляхом подання до суду заяви про видачу обмежувального припису та безпідставних звинувачень, викладених у цій заяві намагається позбавити його можливості спілкуватись з сином, завадити виконувати його обовязки та користуватись правами щодо виховання дитини.

Представник заінтересованої особи заперечив, щодо задоволення заяви. Зазначив, що його довіритель хоче спілкуватися з дитиною, оскільки він має право та обовязок на спілкування та виховання дитини, бажає зберегти сімю. Вважає, що підставою подачі заяви про видачу обмежувального припису є матеріальна вимога заявника в майбутньому, зазіхання на його кошти та на майно його батьків. Під час розгляду справи не доведено факт насильства, вимоги є безпідставні, а тому просить в задоволені такої відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що заявник є їй внучкою. Ствердила, що ОСОБА_3 добрий чоловік, має хороші стосунки з сином, який в своєю чергу тягнеться до батька більше ніж до матері. Не бачила, щоб ОСОБА_3 вживав алкоголь, ображав її онуку чи їх дитину. Часто приїжджали до неї в гості, відносини в їх сімї хороші. Внучка ніколи не говорила, що чоловік її б»є. Після великодніх свят чула від своєї дочки, що в сімї внучки, якісь проблеми. ОСОБА_7 лише 20.02.2019 повідомила її, що ОСОБА_3 в стані алкогольного спяніння побив її. 18.02.2019 до неї на день народження приїжджав правнук ОСОБА_5 разом із внучкою та повідомив, що тата немає, він був не слухняний, бився, а тому його вигнали з дому. Враховуючи вік дитини, останнього важкого було зрозуміти.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідка ОСОБА_6, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 22.09.2012 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5, 10.01.2014 р. н., що підтверджується Свідоцтвом про народження, яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 220.

Згідно виписки-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №648 від 16.02.2019 вбачається, що ОСОБА_1 16.02.2019 о 10.05 год. звернулась у «8-А міську клінічну лікарню м.Львова», встановлено діагноз: забій мяких тканин верхніх кінцівок та шиї, забійне садно волярної поверхні н/з лівого передпліччя; забій мяких тканин грудної клітки. Рекомендації спостереження в сімейного лікаря з 18.02.2019.

Як вбачається з Талону-повідомлення №33 від 16.02.2019 Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області заяву прийнято УПП у Львівській області ст. сержант ОСОБА_8, реєстр №2719 за ЄО.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Заявник обгрунтовує вчинення домашнього насильства заподіяними тілесними ушкодженнями, які підтверджуються випискою-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого №464 від 16.02.2019 та Талоном-повідомлення №33 від 16.02.2019 Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області.

В той же час, не доведено жодними доказами, що тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_1 16.02.2019 вчинені саме заінтересованою особою ОСОБА_3

Сам факт звернення ОСОБА_1 в поліцію із заявою не свідчить про вчинення домашнього насильства заінтересованою особою, оскільки суду не надано постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Твердження заявника про те, що ОСОБА_1 чинить домашнє насильства щодо неї, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

Так, з наданої характеристики у судовому засіданні самого заявника на заінтересовану особу по відношенні до дитини, встановлено, що ОСОБА_3 як батько - добрий, уважний та щедрий. Аналогічну характеристику надала свідок ОСОБА_6

Під час розгляду справи судом встановлено, що 16.02.2019 у квартирі АДРЕСА_1 «б» у м.Львові між заявником та заінтересованою особою відбувся сімейний конфлікт. ОСОБА_3 з моменту конфлікту по даний час проживає у будинку своїх батьків у м. Жовква. За вказаних обставин наміру повертатись у квартиру немає, а лише бажає бачитись із сином.

Суд звертає уваги на те, що ОСОБА_3 є батьком малолітньої дитини- Гевак ОСОБА_9, 10.01.2014р.н., який на даний час проживає у квартирі разом із заявником, а тому видача обмежувального припису в будь-якому випадку буде обмежувати, як першочергово право дитини на спілкування, так і на право батька щодо виконання батьківських обовязків. Наявність прихильності дитини до заінтересованої особи, підтверджується поясненнями як самого заявника, так і показаннями свідка ОСОБА_6

Ч. 1, 2 статті 350-6 ЦПК України встановлено що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Так під час розгляду справи судом встановлено, що дійсно між заявником та заінтересованою особою виникли неприязні відносини, 16.02.2019 відбувся сімейний конфлікт.

Однак заявником не надано доказів того, що заінтересована особа чинить домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у звязку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявником не надано належних доказів на підтвердження необхідності видачі обмежувального припису, тобто не виконано вимог, які передбачені ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, а саме про заборону ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування); обмежити його спілкування з сином шляхом заборони на побачення без її присутності чи працівників органу опіки та піклування; заборони наближатися на менше ніж на 300 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування - проживання родича (баби по материнській лінії); заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Судові витрати, повязані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Чорна С.З.