Справа № 750/6180/19
Провадження № 2/750/1611/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

з секретарем Примак Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішень про державну реєстрацію прав власності, визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом та просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016, внесене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Ганною Михайлівною, що стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 15645959, дата реєстрації 26.07.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016, внесене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Ганною Михайлівною, що стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 15646000, дата реєстрації 26.07.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності та обов`язки забудовника стосовно здачі в експлуатацію 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ), з подальшою реєстрацією права власності на це нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

В судове засідання сторони не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 13 січня 2015 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 02 січня 1996 року, виданим Слабинською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області.

В період з 02 січня 1996 року по 09 січня 2015 року позивач по справі та померлий спадкодавець перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство та проживали однією сім`єю.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, із 1/4 частини прав та обов`язків забудовника на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_2 ), оскільки вказаний житловий будинок будувався за спільні кошти подружжя ОСОБА_5 в період перебування їх у зареєстрованому шлюбі та за життя ОСОБА_4 право власності на цей об`єкт у встановленому Законом порядку зареєстровано не було, а тому померлий спадкодавець не набув права власності на цей житловий будинок.

Дружина спадкодавця, яка є непрацездатною особою (пенсіонер за віком та інвалід 1 групи загального захворювання) та у відповідності, до приписів ст. 1241 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка, своєчасно звернулася до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвої Г.М. із відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом та 07 липня 2015 року і 01 вересня 2015 року двічі подавала до Приватного нотаріуса заяви про прийняття обов`язкової частки у спадщині за законом, в зв`язку з чим до майна померлого ОСОБА_4 було заведено відповідну спадкову справу №1/2015. Іншими спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_2

01 вересня 2015 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Г.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №762 у відповідності до якого ОСОБА_1 набула права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га кадастровий номер :02:046:5307, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Діти померлого спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували за собою право власності на 1/2 частину (по 1/4 частині за кожним) житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , інша 1/2 АДРЕСА_3 житлового будинку (квартира 2) зареєстрована з 30.10.2003 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Зокрема, як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №168344281 від 28 травня 2019 року, 26 липня 2016 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Г.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 15645959;

26 липня 2016 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Г.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 15646000.

Реєстрація ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за собою права власності на спірний житловий будинок (квартира 1) відбулася на підставі рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2016 року по справі №750/2648/16-ц, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності, яким визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/4 частину житлового будинку (квартира АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/4 частину житлового будинку (квартира АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2018 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано вказане рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2016 року по справі №750/2648/16-ц, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спірний житловий будинок відмовлено у повному обсязі.

Таким чином, на даний час рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2016 року, яким за відповідачами по справі було визнано право власності по 1/4 частині на спірний житловий будинок скасовано, що свідчить про незаконність проведеної за ними приватним нотаріусом державної реєстрації права власності на це нерухоме майно і свідчить про необхідність скасування рішень про державну реєстрацію прав власності.

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 1989 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 почали проживати однією сім`єю як чоловік та дружина.

Рішенням Чернігівської районної ради народних депутатів №6 від 12 січня 1990 року надано дозвіл ОСОБА_4 на будівництво індивідуального житлового будинку в селі Олександрівка Чернігівського району Чернігівської області (на даний час - АДРЕСА_5 на даний час - АДРЕСА_6 1-го Травня) на земельній ділянці площею 1500 кв. метрів, виділеному рішенням зборів членів колгоспу №3 від 06.12.1989 року.

02 січня 1996 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 02 січня 1996 року, виданим Слабинською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області.

29 червня 2004 року за ОСОБА_4 , на підставі рішення 10 сесії 24 скликання Чернігівської міської ради від 25.12.2003 року, було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер - :02:046:5307, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , надану для будівництва і обслуговаування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Виятогм з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-014 від 11.01.2014.

В період перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі ними на зазначеній вище земельнній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 було спільними коштами та зусиллями побудовано відповідний житловий будинок (квартира 1).

Як вбачається із технічних паспортів, виготовлених КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 14.04.2014 та станом на 17 вересня 2015 року, зазначений житловий будинок було збудовано в період 2002 - 2004 років, тобто в період перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради №332 від 08 грудня 2008 року ОСОБА_4 затверджено акт прийому в експлуатацію частини будинку (квартира АДРЕСА_7 58,9 кв. метрів АДРЕСА_8 .

25 листопада 2008 року ОСОБА_4 склав нотаріально посвідчений заповіт у відповідності до якого: 1/4 частину земельну ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - :02:046:5307 він заповів своїй дружині - ОСОБА_1 ; по 1/4 частині земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер - :02:046:5307 він заповів своїм дітям - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 він заповів в рівних частинах своїм дітям - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Постановою Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвої Г.М. №02-31 від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її заяви щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у спадщині на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, виданого на ім`я спадкодавця на це спадкове майно.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають другий з подружжя, який його пережив, діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У відповідності до положень ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним до шлюбу.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.З ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, З ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (ч. 1 ст. 181, п. 6 ч.І ст. 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (ст. 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію, визнати права та обов`язки забудовника.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін або визнати відповідну частину прав та обов`язків забудовника.

Згідно п.п. 7, 8 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року по справі № 6-47цс16.

За таких обставин, вказаний вище спірний житловий будинок є саме об`єктом незавершеного будівництва, оскільки померлий спадкодавець за свого життя не здійснив за собою реєстрацію права власності на нього, і був збудований за час шлюбу за спільні кошти та спільними зусиллями подружжя ОСОБА_10 , тобто є об`єктом їх спільної сумісної власності подружжя, в зв`язку з чим позивач по справі - ОСОБА_1 набула прав та обов`язків забудовника на 1/2 частину цього спільного сумісного майна.

Крім того, ОСОБА_1 у відповідності до приписів 1241 ЦК України має право, як непрацездатна вдова ОСОБА_4 , на обов`язку частку у спадщині після смерті останнього, тобто на 1/6 частину прав та обов`язків забудовника.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснили неправомірну реєстрацію за собою права власності на частину вказаного житлового будинку, оскільки спірний житловий будинок будувався подружжям ОСОБА_5 в період перебування у зареєстрованому шлюбі, право власності на цей об`єкт у встановленому Законом порядку зареєстровано не було, а тому померлий спадкодавець не набув права власності на цей житловий будинок за свого життя та зважаючи на те, що ОСОБА_1 , як непрацездатна вдова має, у відповідності до приписів ст. 1241 ЦК України, право на обов`язкову частку у спадщині після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Чернігівської міської ради (м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_9 АДРЕСА_10 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про скасування рішень про державну реєстрацію прав власності, визнання прав та обов`язків забудовника в порядку спадкування задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016, внесене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Ганною Михайлівною, що стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 15645959, дата реєстрації 26.07.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 30694691 від 29.07.2016, внесене приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвою Ганною Михайлівною, що стало підставою для реєстрації в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 15646000, дата реєстрації 26.07.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності та обов`язки забудовника стосовно здачі в експлуатацію 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ), з подальшою реєстрацією права власності на це нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі по 3000 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі по 1152 грн. 60 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 30.09.2019.

Суддя: