Справа №265/5383/19
Провадження №2-о/265/712/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О., при секретарі Хайтуловій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Лівобережний районний відділ у м. Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити, що її дід ОСОБА_2 , 1911 року народження, постійно проживав на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 з 19.11.1962 року по 26.09.1985 року . В обґрунтування вимог заяви зазначила, що у зв`язку з необхідністю отримання дозволу на імміграцію на підставі ст.. 4 ч.3 п.3 Закону України «Про імміграцію», вона у червні 2019 року звернулась до Лівобережного районного відділу у м.Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області та подала заяву на набуття громадянства України на підставі територіального походження, а саме на підставі проживання на території України її діда ОСОБА_2 , 1911 року народження. Згідно відповіді Лівобережного районний відділ у м. Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, було вказано, що у 2016 року відбулася реформа системи реєстрації в Україні, тому ДМС України не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб, оскільки видача та зберігання карток чинним законодавством стала не регламентована, тому необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання особи на території України, для подальшого оформлення справи в органах ДМС України про надання дозволу на імміграцію в Україну, де похована вся її рідня та де вступила в їх спадок після їх смерті і на сьогоднішній час постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій заявлені вимоги підтримала, просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Лівобережний районний відділ у м. Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, також у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій не заперечував проти задоволення заявлених вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З листа Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу ГУ ДМС України в Донецькій області № 27-2865 від 20.07.2019 року вбачається, що заявниці було відмовлено в наданні дозволу на імміграцію на підставі ст.. 4 ч.3 п.3 Закону України «Про імміграцію», у зв`язку з тим, що у 2016 року відбулася реформа системи реєстрації в Україні, тому ДМС України не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб, оскільки видача та зберігання карток чинним законодавством стала не регламентована.

Зі свідоцтва про народження заявниці вбачається, що остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графе батьки зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батько заявниці - ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графе батьки зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області у віці 79 роки, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис за № 2050.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області у віці 93 роки, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис за № 1601.

З домової книги на будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за вказаною адресою з 19 грудня 1962 року по день його смерті.

Згідно акту від 30.06.2019 року, складеного за підписом сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 1911 року народження дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 1962 року по день його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» може пов`язуватися з фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 12.11.1991р.

Підстави набуття громадянства України передбачені ст.6 Закону України «Про громадянство України», згідно з якою громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» передбачені умови набуття громадянства України за територіальним походженням, зокрема, частиною 1 даної статті встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до рекомендацій, викладених Верховним Судом України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.).

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги заявника підлягають повному задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується, що дід заявниці - ОСОБА_2 дійсно постійно проживала на території України з 19.11.1962 року по 26.09.1985 року.

Керуючись ст.ст. 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Лівобережний районний відділ у м. Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , 1911 року народження, на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 листопада 1962 року по 26 вересня 1985 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення складено 18 вересня 2019 року.

Суддя