Ухвала

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 578/979/16-ц

провадження № 61-17404ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 16 квітня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду

від 19 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Наумівський спиртовий завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: керівник державного підприємства «Наумівський спиртовий завод», Міністерство аграрної політики та продовольства України, державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»,

про стягнення середнього заробітку за час простою, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до державного підприємства «Наумівський спиртовий завод»

(далі - ДП «Наумівський спиртовий завод»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: керівник ДП «Наумівський спиртовий завод», Міністерство аграрної політики та продовольства України, державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу

у розмірі 102 333, 95 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку

при звільненні - 18 477, 41 грн.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 16 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду

від 19 серпня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

ОСОБА_1 ,в якій заявник просить скасувати рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 16 квітня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року

і ухвалити нове рішення про задоволення в повному обсязі його позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі визначена позивачем у сумі 120 811, 36 грн,

яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи ціну позову та незначну складність цієї справи, вирішення спору в якій залежить від доказування, справа на судові рішення, у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має для нього виняткове значення, оскільки оплата праці та зайнятість позивача становили основне джерело існування для нього, а протягом тривалого розгляду справи його права не були відновлені.

Оцінюючи вказані доводи заявника, мотиви судових рішень, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю

та безпідставністю, Верховний Суд не знаходить ознак винятковості цієї справи для особи, яка подала касаційну скаргу.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 16 квітня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Наумівський спиртовий завод», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: керівник ДП «Наумівський спиртовий завод», Міністерство аграрної політики та продовольства України, державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», про стягнення середнього заробітку за час простою, середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников