Справа № 464/7183/18
пр.№ 2/464/475/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2019 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/7183/18,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 Б не зявилась,

відповідач ОСОБА_2 зявилася,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

за участю представників учасників справи: представник позивача ОСОБА_3 зявився,

в с т а н о в и в:

представник позивача ОСОБА_4 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 у якій просить стягнути з останньої борг за договроми позики у розмірі 1600.00 дол.США та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами укладено договір позики грошових коштів, що підтверджено розпискою, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу 2000,00 дол. США, з яких відповідачка повернула 400 дол. США, із кінцевим терміном повернення до 30.05.2017. Однак, відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув та таким чином прострочив виконання зобовязання, а тому у відповідності до ст.ст.526, 1046, 1049 ЦК України просить позов задовольнити та стягнути понесені позивачем судовий збір.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

03 січня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

У судовому засідання представник позивача підтримав позов повністю з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні відповідачка не заперечила факту отримання коштів, однак у звязку із складним матеріальним становищем не має можливості їх повернути.

Дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_2 «… позичила у ОСОБА_1 гроші у валюті 1000,00 тисяча доларів США. Зобовязалась їх повернути у тій же валюті. Потім добрано грошових коштів та разом всього у ОСОБА_2 є дві тисячі доларів США…». Позичені кошти зобовязалась повернути до 30.05.2017.

Таким чином, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 192 цього Кодексу іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленим законом.

Повертаючись до матеріалів справи суд зазначає, що відповідачем було повернуто із позичених 2000,00 дол. США кошти у розмірі 400,00 дол. США, що підтверджено відомостями, які містяться в укладеній відповідачкою розписці.

Також, суд відмічає спільну позицію сторін у тому, що факти передання коштів, повернення частини позичених коштів відбувся, адже ніким не оспорювались, а тому приймається судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов переконання, що оскільки розписка містить істотні ознаки, які характерні для договору позики, із її змісту вбачається укладення договору позики та вчинення сторонами угоди дій, характерних для такого договору, наявна зобовязальна умова договору позики для відповідача щодо повернення отриманих коштів, а відтак, суд прийшов висновку, що у позивача наявні правові підстави для покладення на відповідача обов'язку повернення грошових коштів за договором позики, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за договором позики у розмірі 1600,00 дол. США, а позов задовольнити повністю.

Суд застосовує спеціальні норми права, які регулюють спірні правовідносин, що містяться у ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та на які вірно покликався представник позивача у позовній заяві.

Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи , та докази на їх підтвердження суд під час розгляду справи не встановив.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 259, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягунути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 1600 /одна тисяча шістсот/ доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання АДРЕСА_2, РНОКППФО НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2019 року.

Суддя І. П. Рудаков