ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/428/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Кирилюк Н.А. Доповідач в апеляційній інстанції Новіков О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року (повний текст ухвали складено 27 серпня 2019 року) у складі судді Кирилюк Н.А. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця, :

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гребенюка О.В.

Скаргу мотивував тим, що на виконанні в Смілянському МВ ДВС перебував виконавчий лист №2-22/2011 від 08 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в сумі 4 555 грн. 33 коп. Виконавче провадження по вказаному виконавчому листу було відкрито 14 січня 2014 року.

Оскільки, в наданий для добровільного виконання строк постанова боржником не виконана, грошові кошти ним не отримані, стягувач 10 січня 2019 року звернувся до Смілянського МВ ДВС з вимогою про повідомлення причин невиконання рішення суду з повідомленням про проведені державним виконавцем дії спрямовані на виконання такого.

Листом від 24 січня 2019 року №15.5-36/960 відділом ДВС його повідомлено, що 16 червня 2014 року виконавче провадження № 4143042 було завершено та знищено.

Однак, постанови про завершення виконавчого провадження №4143042 стягувачу направлено не було.

14 лютого 2019 року він звернувся до Смілянського міськрайонного суду про видачу дублікату виконавчого листа №2-22/2011 від 08 листопада 2011 року.

11 березня 2019 року дублікат виконавчого листа №2-22/2011 ним направлено до Смілянського МВ ДВС для виконання.

14 березня 2019 року повідомленням головного державного виконавця № 4286 виконавчий лист було повернуто йому без прийняття до виконання у зв`язку з: пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу, невідповідності його вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та несплатою авансового внеску.

Вважав дії державного виконавця незаконними та такими, що порушують його права, передбачені Конституцією України, відтак просив визнати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Гребенюка О.В. від 14 березня 2019 року № 4286 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 04 березня 2019 року №2-22/2011 про стягнення з ОСОБА_2 боргу 4555 гривень 33 копійки, неправомірним.

Скасувати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Гребенюка О.В. від 14 березня 2019 року №4286 про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Зобов`язати головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Гребенюка О.В. відновити виконавче провадження за виконавчим листом №2-22/2011 від 04 березня 2019 року про стягнення на його користь з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 4555 гривні 33 копійки для виконання.

Поновити строк подання виконавчого документа №2-22/2011 від 04 березня 2019 року до виконання.

Витребувати у боржника ОСОБА_2 :

- дату народження боржника-фізичної особи;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової кртки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника.

Надати виконавчий лист, який відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги.

Суд мотивував своє рішення тим, що державний виконавець діяв у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, тому його рішення прийнято відповідно до повноважень, наданих законом, а з огляду на те, що скаржником оскаржуються рішення чи дії державного виконавця, питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу має подаватися окремою заявою до пред`явлення виконавчого листа до органу виконавчої служби.

Ухвала оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку з посиланням на її незаконність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зокрема, суд не дослідив докази стягувача про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження 14.01.2014 року йому до 10.01.2019 року жодних повідомлень з органів державної виконавчої служби не надходило, в тому числі рішень про завершення виконавчого провадження від 16.06.2014. Так як матеріали виконавчого провадження знищенні, тому такі обставини скаржник вважає достатніми для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначає, що 14.02.2019 року йому було надано дублікат виконавчого листа №2-22/2011 від 08.11.2011, в якому не зазначено дату народження боржника-фізичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта боржника, який в установленому законом порядку відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Судом не взято до уваги, що у прохальній частині скарги стягувач заявляв клопотання суду про поновлення строку подання виконавчого документа №2-22/2011 від 04.03.2019 до виконання, просив витребувати у боржника недостатню для належного виконання рішення суду персональну інформацію, а також просив видати виконавчий документ, що приведений до вимог ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, в апеляційній скарги викладена незгода скаржника з процесуальними рішенням суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні відводу судді Кирилюк Н.А.

Разом з тим, апелянт просить винести окрему ухвалу на підставі ст. 262 ЦПК України та ч. 1 ст. 385 ЦПК України стосовно головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Гребенюк О.В., який незаконно повернув виконавчий документ стягувачу, а також стосовно судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Кирилюк Н.А. у зв`язку з тим, що суддя не аргументувала оцінку усіх доводів та доказів скарги, безпідставно затягувала розгляд справи та порушила строки розгляду скарги.

Посилаючись на викладені доводи, апелянт просить її скасувати та постановити нову, якою визнати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Гребенюка О.В. від 14 березня 2019 року № 4286 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, виданого Смілянським міськрайонним судом Черкаської області від 04 березня 2019 року № 2-22/2011 про стягнення з ОСОБА_2 боргу 4 555 гривень 33 копійки неправомірним.

Скасувати повідомлення (рішення) головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Гребенюка О.В. від 14 березня 2019 року №4286 про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання.

Зобов`язати головного державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Гребенюка О.В. відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-22/2011 від 04 березня 2019 року про стягнення на його користь з ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 4 555 гривні 33 копійки для виконання.

Постановити окрему ухвалу щодо порушень головним державним виконавцем Смілянського міського відділу ДВС Гребенюка О.В. та направити до Головного територіального управління юстиції у Черкаській області для вжиття відповідних заходів реагування.

Постановити окрему ухвалу щодо порушення суддею Смілянського міськрайонного суду Кирилюк Н.А. ст. 106 закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на виконання виконавчого листа №2-22/2011 від 08.11.2011 було відкрито виконавче провадження від 14.01.2014 (а.с. 4).

За твердженням учасників справи, виконавче провадження завершено, матеріали виконавчого провадження знищені.

04 березня 2019 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області видано дублікат виконавчого листа (а.с. 5) у справі № 2-22/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 індекс інфляції за весь час простроченого грошового зобов`язання в розмірі 2 951 грн. 77 копійок, 3 відсотків річних від простроченої суми в розмірі 603 гривні 56 копійок, 1000 гривень моральної шкоди, а всього 4 555 грн. 33 копійки. Дублікат містить відомості про те, що рішення набрало законної сили 14 жовтня 2011 року, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання - 14 жовтня 2014 року. Водночас дублікат виконавчого листа не містить даних щодо ідентифікаційного номеру боржника.

Виконавчий лист містить відмітку про те, що 14.03.2019 його повернуто без прийняття до виконання в порядку п.п. 2, 6, 8 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", вказані підстави також містить повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Повідомленням головного державного виконавця Смілянського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області Гребенюка О.В. від 14.03.2019 повернуто виконавчий лист №2-22/2011 виданий 04.03.2019 Смілянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 4555,33 гривні у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, невідповідності виконавчого документа вимогам визначеним ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», ненаданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску (а.с. 6).

Повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання скаржник отримав поштою 9 квітня 2019 року (а.с. 7).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їхні права чи свободи.

Аналогічна вимога передбачена ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону Закон України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За твердженням ОСОБА_1 зацікавленість щодо виконавчого провадження стягувач виявив лише 10.01.2019, тобто за спливом більше ніж чотирьох років.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» констатовано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків, про що наголошено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України» від 16 лютого 2017 року.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, слідкувати за розвитком відомого процесуального провадження є обов`язком будь-якого учасника справи.

Так, ст. 433 ЦПК України визначає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Питання поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання розглядається судом в порядку розділу VI ЦПК України і є окремим питанням, пов`язаним з виконанням судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ОСОБА_1 . із заявою про поновлення пропущеного строку до суду не звертався.

За таких обставин, у зв`язку з тим, що стягувач не підтвердив поновлення пропущеного строку в судовому порядку, державний виконавець мав усі законні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу (п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Щодо вимоги про витребування у боржника персональної інформації, недостатньої для виконання виконавчого листа, то така вимога пред`явлена до суду не в належному порядку.

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» викладені вимоги щодо виконавчого документа. Також у вказаній статті передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За таких обставин, виявивши, що у виконавчому документі відсутні достатні відомості стосовно боржника, перед пред`явленням виконавчого документа до виконання, стягувачу слід було звернутись до суду, який видав цей виконавчий лист, з вимогою про приведення такого документу у відповідність із вимогами ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, ОСОБА_1 обрав невірний спосіб захисту своїх прав. Звернення з такою скаргою на дії органів ДВС є передчасним.

За наслідком апеляційного перегляду не встановлено будь-яких порушень у діях державного виконавця. Судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні скарги.

Щодо вимоги про винесення окремих ухвал стосовно державного виконавця та судді.

Згідно зі ст. 385 ЦПК України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Колегія суддів відхиляє вимоги апелянта про постановлення окремих ухвал стосовно державного виконавця Гребенюка О.В. та судді Смілянського міськрайонного суду Кирилюк Н.А. оскільки в діях вказаних осіб не встановлено підстав, необхідних для застосування ст. 262 ЦПК України.

Таким чином, апеляційним судом не виявлено порушень, достатніх для скасування оскаржуваної ухвали. Рішення про відмову в задоволенні скарги є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Судді