Дата документу 21.02.2019
Справа № 334/8191/18
Провадження № 2/334/1271/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Департамент реєстраційних послуг ЗМР, Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім Олена Віталіївна про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 Вказану квартиру 04.07.2018р. позивачу подарувала її мати ОСОБА_4, яка купила її у відповідача ОСОБА_2, того ж дня, від імені якого діяла ОСОБА_5 за довіреністю.

Після проведення нотаріальних дій, нотаріус повідомила позивача, що ОСОБА_2 автоматично втратив право користування вказаною квартирою, та вона може виписати його, звернувшись до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з відповідною заявою, однак у департаменті позивачу було відмовлено у знятті відповідача з реєстрації.

Реєстрація відповідача позбавляє позивача можливості вільного володіння та користування належною їй власністю тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Представник позивача - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. у судове засідання не з'явилась про причини неявки суд не повідомила.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 Даний факт підтверджується договором дарування квартири від 04 липня 2018року, зареєстрованим в реєстрі за № 1932, посвідченим приватним нотаріусом Бугрім О.В.

Вказану квартиру 04.07.2018р. позивачу подарувала її мати ОСОБА_4, яка купила її у відповідача ОСОБА_2 того ж дня, від імені якого діяла ОСОБА_5 за довіреністю.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникам належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

За положеннями статей 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 7 Закону України № 13 82-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільний кодекс України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у реалізації права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном. В даному випадку усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратила право користування житловим приміщенням, не суперечить вимогам чинного законодавства.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язати Департамент реєстраційних послуг ЗМР зняти ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 - судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 21 лютого 2019 року.

Суддя: Козлова Н. Ю.