СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/264/19
Провадження №2/547/258/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року смт.Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Вареник К.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, придбаного за час шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання за ним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя права власності на 1/2 частину автомобіля марки «ВАЗ», моделі 21061, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип: загальний легковий, колір: жовтий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1983 року випуску. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що за час шлюбу сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14.07.2016 року було придбано зазначений вище автомобіль, домовленості щодо розподілу якого сторони в добровільному порядку не досягли. За вказаних обставин, враховуючи рівність часток дружини та чоловіка у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позов в повному обсязі заявлених вимог та прохали суд його задоволити.

В судове засідання по розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_3 не з'явилась. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Згідно письмової заяви прохала суд розглянути цивільну справу без її участі у зв`язку із зайнятістю на роботі. Зазначила про визнання позову в повному обсязі (а.с.100).

Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, з огляду на письмову заяву відповідача, суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 10.05.2018 року шлюб між сторонами, укладений 25.01.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області за актовим записом №5, був розірваний. Вказане рішення суду набрало законної сили 12.06.2018 року (а.с.34).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №00121/02/5342/2016 від 14.07.2016 року відповідачем по справі ОСОБА_3 , як покупцем, було придбано автомобіль марки «ВАЗ» модель 21061, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 , тип: легковий , колір: жовтий, 1983 року випуску (а.с.12).

16.07.2016 року вказаний транспортний засіб був зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 . Автомобілю присвоєний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.13).

Ринкова вартість автомобіля станом на 18.03.2019 року складає 22100,00 грн. (а.с.15-30).

Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, є визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду із позовом про визнання за ним права власності на належну йому частку у спільному майні подружжя, яким є автомобіль, здійснено у спосіб, передбачений законом.

Згідно п.4 ч.1 ст.264, п.6 ч.4 ст.265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, яка правова норма підлягає застосуванню до правовідносин сторін та зазначає в мотивувальній частині рішення норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, мотиви їх незастосування. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, ст.60 СК України встановлена презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, діє до спростування її іншим з подружжя, в тому числі і в судовому порядку.

Згідно роз'яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанови від 21.12.2007 року №11), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути транспортні засоби.

З досліджених судом письмових доказів встановлено, що спірне майно сторін - транспортний засіб «ВАЗ» модель 21061, 1983 року випуску був набутий ними, як подружжям, за час шлюбу і презумпція правового режиму спільного сумісного майна на даний об'єкт відповідачем ОСОБА_3 , з урахуванням визнання нею позову, під час судового розгляду спростована не була.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Під час судового розгляду згоди сторін на розподіл майна за взаємною згодою судом встановлено не було.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.70 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Обставин, передбачених ч.2 ст.70 СК України, що могли б вплинути на рівність часток сторін у майні - автомобілі, придбаному за час шлюбу, судом під час розгляду справи також встановлено не було.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, з урахуванням того, що спірний автомобіль «ВАЗ» модель 21061, 1983 року випуску був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя; презумпцію спільності права власності на вказане майно відповідачем ОСОБА_3 не спростовано; частки сторін у цьому майні є рівними, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину зазначеного автомобіля.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом в постанові від 15 липня 2019 року у справі №521/19174/15-ц, та Верховним Судом України в постанові від 18 січня 2017 року у справі №405/343/15-ц, що відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Інших судових витрат, понесених позивачем, які б були пов'язані з розглядом справи, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, судом не здійснюється розподіл судових витрат між сторонами по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, придбаного за час шлюбу, задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ», модель 21061, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип: загальний легковий, колір: жовтий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1983 року випуску.

Відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України судом не здійснюється розподіл судових витрат між сторонами по справі.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Полтавського апеляційного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.

Повне рішення суду складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова