Провадження №2/200/3536/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 січня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій незаконною та зобовязати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.08.2018 року до канцелярії Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позивач подав вищевказаний позов.

Позивач в позові посилається на те, що відповідачем порушено її право на отримання спадщини після смерті чоловіка, який помер 29.06.2017 року. В грудні 2017 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 15.05.2018 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири, яка була зареєстрована за померлим.

16.05.2018 року у вчиненні нотаріальних дій по відношенню до іншої частини квартири позивачеві було відмовлено у звязку з тим, що квартира була набута спадкодавцем у спільну сумісну власність подружжя в період перебування спадкодавця у попередньому шлюбі.

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.1996 року шлюб між померлим та його попередньою дружиною було розірвано, рішення суду набрало законної сили 30.08.1996 року. Квартира була придбана за договором купівлі-продажу 08.10.1996 року, тобто вже після набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили. Тому позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій та зобовязати приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 видати позивачеві свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті її чоловіка.

Адвокат позивача надала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача за правилами ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами цивільної справи, 29 червня 2017 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №756700, виданого Амур Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1230 від 01.07.2017 року.

Позивач була дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №249817, виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №287 від 05.07.2013 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (колишня назва Комсомольська) в м.Дніпрі (колишня назва Дніпропетровськ).

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (чч. 1, 2ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.1217,1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а згідно ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач, відповідно до норм чинного законодавства України у сфері нотаріату, звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського управління юстиції ОСОБА_2

15.05.2018 року відповідачем було видано свідоцтво про право на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 (за реєстровим номером №101).

16.05.2018 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3, який помер 29.06.2017 року, у звязку з неналежністю спадкодавцю права власності на це майно.

У своїй постанові нотаріус посилається на те, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про шлюб №6 від 31.01.2018 року, спадкоємець ОСОБА_3 на момент набуття вищевказаної квартири знаходився у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1986 року по 20.06.1997 рік із гр. ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю (в ред. 01.04.1996 року), Майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У своєму позові позивач посилається на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.08.1996 року, яким шлюб між померлим та його попередньою дружиною було розірвано, рішення суду набрало законної сили 30.08.1996 року. Квартира була придбана за договором купівлі-продажу 08.10.1996 року, тобто вже після набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили.

Проте, суд звертає увагу, що згідно чинного на той час законодавства України, шлюб вважався розірваним не з моменту набрання рішення законної сили, а з моменту видачі свідоцтва про розвівання шлюбу, де орган актів цивільного стану робить відповідний актовий запис. Тому посилання позивача, суд вважає, безпідставними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Отже, суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 правомірно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3, який помер 29.06.2017 року.

За таких підстав, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий сбір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11-1, 81, 209, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій незаконною та зобовязати вчинити певні дії - відмовити.

Позивачем рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного тексту рішення суду.

Суддя Т.Ю.Єлісєєва