У Х В А Л А

27 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 638/3361/18

провадження № 61-17337ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

11 червня 2019 року представником позивача - адвокатом Яснолобовим О. В. подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишено без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справи для продовження розгляду, апеляційний суд виходив з того, що матеріали справи свідчать про те, що розгляд справи по суті розпочався 10 травня 2018 року та тривалий час у справі здійснювались процесуальні дії, а тому у районного суду не було підстав застосувати пункт 5 частини 1 статті 257 ЦПК України після початку розгляду справи по суті.

19 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року з пропуском строку на касаційне оскарження судових рішень та просила поновити пропущений нею строк на касаційне оскарження судового рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, а саме частини третьої статі 217 та 240 ЦПК України, оскільки фактично судовий розгляд по суті не розпочинався, а лише відкладався.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначила, що розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 , відбувався за її відсутності. Зазначає, що 6 серпня 2019 року нею було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки апеляційним судом не надіслано їй апеляційну скаргу для ознайомлення.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Повний текст ухвали суду Волокіта О.Г. отримала лише 20 серпня 2019 року, на підтвердження чого надає копію конверту від Харківського апеляційного суду, який адресований ОСОБА_1 та роздруківку з сайту «Укрпошта» про перевірку відстеження відправлень.

Отже, із зазначених доказів, наданих ОСОБА_1 вбачається, що копію оскаржуваної ухвали отримано 20 серпня 2019 року, а тому строк на касаційне оскарження цього судового рішення пропущений нею з поважних причин.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходив з того, що оскільки районним судом вже було відкрито провадження та розпочато розгляд справи по суті, суд першої інстанції безпідставно застосував положення пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, внаслідок чого залишив позов без розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що фактично судовий розгляд по суті не розпочинався, а тому суд першої інстанції правильно застосував положення пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами.

Згідно з частиною першою статті 217 ЦПК України у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься.

Частиною третя статті 217 ЦПК України передбачено, що з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що10 травня 2018 року головуючим суддею оголошено судове засідання у справі відкритим та розпочато розгляд справи по суті. По справі неодноразово проводились судові засідання, а саме: 15 червня 2018 року, 27 вересня 2018 року, 5 листопада 2018 року, 20 березня 2019 року, 20 травня 2019 року і лише 11 червня 2019 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Яснолобовим О.В, була подана до суду заява про залишення позову без розгляду.

Отже, розгляд справи по суті почався 10 травня 2018 року, тому у суду першої інстанції не було підстав для залишення позову без розгляду,після початку розгляду справи по суті.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись частиною першою, другою статті 390 ЦПК України, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 6 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров