Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Шак О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна,суд,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областіпро зняття арешту. Позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна, накладеного на підставі постанови б/н, 01 вересня 2008 року, ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області, яке належало ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Однак в державній нотаріальній конторі йому повідомили, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно, яке входить до спадкової маси, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт на підставі постанови б/н, 21 червня 2018 ВДВС Василівскького РУЮ Запорізької області. На момент накладення арешту власником квартири зазначено ОСОБА_2 , чоловік матері позивача ОСОБА_3 , який був боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-362, виданого 15 травня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Мати позивача ОСОБА_3 , була спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_2 , та у встановлені законом строки звернулась до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 - її чоловіка. У спадкову масу входила квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, належним чином оформити документи на спадщину на квартиру ОСОБА_3 , не мала змоги, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 вона померла. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у тому числі і спадкоємцем квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, оформити документи в нотаріальній конторі не вдалося, так як на вказану квартиру накладено арешт відділом державної виконавчої служби Василівського РУЮ Запорізької області. 21 травня 2019 року позивач звернувся до Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області із заявою про зняття арешту з майна померлого ОСОБА_2 . 24 травня 2019 року за № 13394 він отримав відповідь на свою заяву, де було повідомлено, що, оскільки ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження надати будь-яку інформацію йому неможливо. Додатково було зазначено, що надати будь-яку інформацію щодо надходження виконавчого документу у період 2008 року, не є можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. На момент надання відповіді виконавче провадження знищено. Стан виконання виконавчого документа не відомо, перевірити достовірність винесеної державним виконавцем постанови неможливо. Інформація про сплату суми боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій відсутня. З рішення на підставі якого винесено виконавчий лист № 2-362, виданого 15.05.2008 року Василівським районним судом Запорізької області випливає, що ОСОБА_2 був боржником за виконавчим провадженням на користь ЗАТ «Василівкатепломережа». З метою встановлення відсутності заборгованості у померлого ОСОБА_2 за виконавчим листом № 2-362, позивачем було направлено заяву до ПАТ «Василівкатепломережа». 11 червня 2019 року за № 747 позивачем отримано довідку, в якій зазначено, що станом з 2008 року по 01 жовтня 2018 року заборгованість за послуги з централізованого опалення згідно виконавчого листа № 2/362 від 15.05.2008 року у померлого ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 липня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі.

Представник відповідача Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областів судове засідання не з`явився, згідно наданого відзиву справу просить розглядати за його відсутності та заперечують проти зняття арешту.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.76, ч.ч.1,2 ст.77, ст.ст.79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак в нотаріальній конторі йому повідомили, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно, яке входить до спадкової справи, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт на підставі постанови б/н, 21 червня 2018 року ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області.

Власником квартири на момент накладення арешту зазначено ОСОБА_2 , який був боржником по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа № 2-362, виданого 15 травня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області.

Вказана квартира належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25.06.2001 року (а.с.13) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2006 № 1647 (а.с.14)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , виданим 20.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Цей факт підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим 28.10.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.16).

ОСОБА_3 відповідно до ст.1261 ЦК України, була спадкоємцем першої черги за законом після померлого ОСОБА_2 . У спадкову масу входила квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте ОСОБА_3 не оформила документи на спадщину на квартиру та 08 листопада ІНФОРМАЦІЯ_6 вона померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 , виданим 09.11.2018 року Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.11а).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є спадкоємцем за законом після своєї матері ОСОБА_3 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 , виданим 23.10.1976 року Василівським відділом ЗАГС Запорізької області (а.с.10).

На вказану квартиру накладено арешт Відділом державної виконавчої служби Василівського РУЮ Запорізької області, тому позивач не має змоги оформити документи в нотаріальній конторі.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Як вбачається із відповіді Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областіна звернення ОСОБА_1 (а.с.17), ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-362, виданого 15 травня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області. Додатково було зазначено, що надати будь-яку інформацію щодо надходження виконавчого документу у період 2008 року, не є можливим, оскільки відповідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», затвердженого наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України п.9.9., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк яких становить один рік, після чого вони підлягають знищенню. Тому надати будь-яку інформацію щодо арешту на майно ОСОБА_2 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-362 Василівський районний відділ державної виконавчої служби не має можливості. На момент надання відповіді виконавче провадження знищено. Інформація про сплату суми боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій відсутня. А відповідно, підстав для задоволення вимог заяви Василівським районним ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області відсутні.

Відповідно до довідки від 11.06.2019 року за № 747, виданої ПрАТ «Василівкатепломережа» (а.с.18), станом з 2008 року по 01.10.2018 року заборгованість за послуги з централізованого опалення згідно виконавчого листа №2/362 від 15.05.2008 року у померлого ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, позивачем доведено, що борг зі сплати за послуги з централізованого опалення згідно виконавчого листа №2/362 від 15.95.2008 року у померлого ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про накладення арешту на майно ОСОБА_2 , державний виконавець Василівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області діяв в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Також відсутні підстави для зняття арешту з майна відповідно до ст.ст.40,59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даній справі Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не є належним відповідачем, оскільки вказаний арешт на майно позивача накладено в інтересах Приватного акціонерного товариства «Василівкатепломережа», яке в даному випадку по справі не є стороною.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проте, позов заявлено до неналежного відповідача.

Як вбачається зі змісту ст.51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Аналізуючи досліджені у справі докази суд дійшов до висновку, що позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, тому вважає необхідним в задоволенні позову відмовити.

При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик