Справа № 712/4622/15-ц
Провадження № 6/712/390/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

за участі секретаря - МОГИЛА І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРФАКТОР СЕРВІС», зацікавлена особа: боржник ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ТОВ «ЮРФАКТОР СЕРВІС», звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, посилаючись на те, що Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2018 року у цивільній справі № 712/4622/15-ц було задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в розмірі 8350,22 доларів США, що еквівалентно 209 583,35 грн. 18.07.2019 року ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» відступив шляхом продажу ТОВ «Юрфактор Сервіс» право вимоги банку до ОСОБА_1 за кредитним договором №96п/18/2008-840 від 13.05.2008. З урахуванням викладених обставин, виникла необхідність заміни сторони виконавчого провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2018 року у цивільній справі № 712/4622/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в розмірі 8350,22 доларів США, що еквівалентно 209 583,35 грн.

Предметом розгляду даної справи було не виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 96п/18/2008/-840 від 13.05.2008 року.

Станом на поточну дату заборгованість за Кредитним договором не погашена.

18 липня 2019 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра»», та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮРФАКТОР СЕРВІС», було укладено Договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, згідно з умовами якого ПАТ «Комерційний банк «НАДРА» відступив шляхом продажу ТОВ «Юрфактор Сервіс» право вимоги банку до ОСОБА_1 за кредитним договором №96п/18/2008-840 від 13.05.2008 року.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Проводячи аналіз наведених норм права, слід дійти висновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишилося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року та інші).

За таких обставин суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРФАКТОР СЕРВІС» підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 258-261, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 515 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮРФАКТОР СЕРВІС» () по цивільні справі № 712/4622/15-ц за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з моменту отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: