Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 178/1155/14-ц

провадження № 61-32634св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О.,Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , відділ реєстрації актів цивільного стану Криничанського районного управління юстиції,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відділ опіки та піклування Криничанської селищної ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року у складі судді Цаберябого Б. М. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюта Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2014 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 (далі - ОСОБА_8 ) звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що ОСОБА_9 (далі - ОСОБА_10 ) є батьком ОСОБА_11 та рідним братом ОСОБА_8 . Із 08 квітня 1985 року ОСОБА_10 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_12 (далі - ОСОБА_13 ), останні 20 років проживав окремо від відповідачки в різних населених пунктах, але при цьому шлюб між ними розірваний не був. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила сина ОСОБА_14 (далі - ОСОБА_15 ), батьком якого в актовому записі про народження був вказаний ОСОБА_10 Позивачі зазначали, що про народження ОСОБА_16 ОСОБА_10 знав, але йому не було відомо, що він в актовому записі про його народження вказаний батьком. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер і після його смерті відкрилась спадщина, у зв`язку з чим позивачі з метою упорядкування числа спадкоємців звернулись із вищезазначеним позовом. Після уточнення позовних вимог ОСОБА_7 просив ухвалити рішення, яким виключити з актового запису про народження ОСОБА_16 відомості про ОСОБА_17 як про батька.

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_8 закрито у зв`язку з її відмовою від позову.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 , суд першої інстанції виходив з того, що необхідною умовою для задоволення поданого позивачем позову є наявність поважних причин, через які померла особа за життя не знала про те, що вона записана батьком дитини, тобто позивач повинен довести суду факт того, що з поважних причин померлий ОСОБА_10 за життя не знав про те, що він записаний батьком ОСОБА_18 .

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_11 задоволено частково. Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року залишено без змін, мотивувальну частину рішення суду першої інстанції викладено в іншій редакції.

Колегія суддів апеляційного суду не погодилась із зазначеними судом першої інстанції підставами відмови у задоволенні позову ОСОБА_11 з огляду на те, що позивач ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_17 , подавши 24 жовтня 2013 року приватному нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Убієнних Л. М. відповідну заяву, а отже, запис про батьківство його покійного батька щодо ОСОБА_16 , який він оспорює та просить скасувати, не порушує його прав або майнових інтересів.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважала за необхідне відмовити у задоволенні позову ОСОБА_11 саме з тих підстав, що він відмовився від прийняття спадщини, а отже, не є спадкоємцем померлого, і як наслідок, не має підстав для звернення до суду з цим позовом.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_11 - ОСОБА_6 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального правата порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник зазначає фактичні обставини справи, те, що ОСОБА_15 не є сином померлого ОСОБА_17 , покійний ОСОБА_10 сам вказував, що в нього є тільки двоє дорослих, повнолітніх дітей, що підтверджує той факт, що за життя він не знав, що записаний батьком ОСОБА_16 Невизнання позовних вимог відповідачем обумовлене незаконним оформленням нею пенсії на ОСОБА_16 у зв`язку з втратою годувальника. Скаржник наполягає на тому, що є спадкоємцем, який не позбавлений права на спадщину, у зв`язку з чим на підставі статті 137 Сімейного кодексу України він звернувся з відповідним позовом до суду, і жодним рішенням суду позивач не позбавлений права на отримання спадщини.

Також скаржник вказує на порушення норм процесуального права апеляційним судом, зокрема останнім винесена ухвала про відкриття апеляційного провадження та надано сторонам строк для подачі заперечень на апеляційну скаргу до 27 квітня 2017 року, тобто судове засідання мало бути призначено до розгляду апеляційної скарги не раніше цієї дати. Але позивачу зазначена ухвала не направлялась. Апеляційним судом, не зважаючи на наданий строк для подачі заперечень до 27 квітня 2017 року, винесена ухвала про призначення апеляційної скарги до розгляду на 28 лютого 2017 року. У супровідному листі апеляційного суду не вказується представник позивача - ОСОБА_6, яким подана апеляційна скарга, неправильно зазначена адреса другого представника позивача - ОСОБА_25 , і відповідно нікому не направлена ухвала суду про призначення справи до розгляду в апеляційному суді. Самим позивачем ця ухвала також не отримана. Ніхто зі сторони позивача про дату слухання справи не був повідомлений і відповідно до суду не з`явився.

Незважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення сторін про слухання справи і причини неявки апеляційному суду не були відомі, розгляд апеляційної скарги відбувся в присутності лише сторін відповідача 28 лютого 2017 року. Таким чином, апеляційний суд позбавив позивача та його представників конституційного права на доступ до правосуддя та права на справедливий суд.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшли пояснення ОСОБА_11 до його касаційної скарги, де він додатково звертає увагу на строки подання ним заяви про відмову від спадщини із посиланням на статті 1270, 1273 ЦК України: спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк, установлений статтею 1270 ЦК України, який є преклюзивним, сплив 12 червня 2013 року. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 звернувся із зазначеною заявою 24 жовтня 2013 року, тобто із пропуском шестимісячного строку. Таким чином, указана заява не встановлює жодних юридичних наслідків, оскільки подана не у встановлені строки. Також наполягає, що наявність або відсутність статусу спадкоємця із фактом прийняття або неприйняття ним спадщини не пов`язана, а частина третя статті 137 СК України, у свою чергу, не містить таких вимог до дружини, батьків та дітей померлого, як обов`язковість прийняття спадщини у якості передумови звернення до суду із позовом про оспорювання батьківства.

Від інших учасників справи не надходило заперечень на касаційну скаргу представника ОСОБА_11 - ОСОБА_6 .

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року поновлено строк на касаційне оскарження рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_11 - ОСОБА_6 , витребувано матеріали справи з Криничанського районного суду Дніпропетровської області та надано строк особам, які беруть участь у справі, для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України).

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частинидругої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08 квітня 1985 року ОСОБА_10 та ОСОБА_21 уклали шлюб. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_22 ».

Позивач ОСОБА_7 та треті особи у справі: ОСОБА_3 , ОСОБА_15 , є дітьми ОСОБА_17 та ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_15

12 вересня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криничанської райдержадміністрації на підставі статті 122 СК України було вчинено актовий запис № 45 про народження ОСОБА_16 , в якому батьком дитини був зазначений ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_23 ..

Із спадкової справи, розпочатої 12 червня 2013 року після смерті ОСОБА_17 , вбачається, що 12 червня 2013 року із заявою про прийняття спадщини від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_16 до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Убієнних Л. М. звернулась відповідач ОСОБА_24 .

Позивач ОСОБА_7 звернувся 24 жовтня 2013 року з заявою до нотаріуса, в якій зазначив, що спадщину в установлені законом строки він не прийняв, на спадщину не претендує, за встановленням додаткового строку до суду звертатись не буде.

14 листопада 2013 року із заявою до нотаріуса звернулася третя особа у справі - ОСОБА_3 , в якій зазначила, що спадщину в установлені законом строки вона не прийняла, на спадщину не претендує, за встановленням додаткового строку до суду звертатись не буде.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини третьої статті 137 СК України, якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, що передбачено частиною третьою статті 1268 ЦК України.

Частиною четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України (у редакції, що була чинною на час відкриття спадщини та подання заяв від спадкоємців) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України встановлений наслідок пропущення строку для прийняття спадщини: якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша цієї статті).

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 1273 ЦК України (у редакції, що була чинною на час відкриття спадщини та подання заяв від спадкоємців) спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Отже, відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ЦК України.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 59 ЦПК України 2004 року).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (стаття 212 ЦПК України 2004року).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (частини перша-друга статті 10 ЦПК України 2004 року).

Права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, перераховані у статті 27 ЦПК України 2004 року, зокрема: брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб тощо.

Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі (абзац перший частини п`ятої статті 74 ЦПК України 2004року).

Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (частини перша та друга статті 76 ЦПК України 2004року). У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 76 ЦПК України 2004 року).

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином (частина п`ята статті 74 ЦПК України 2004року). У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частина четверта статті 76 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до статті 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подана представником позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_6 , в якій вказані адреса позивача: АДРЕСА_1 ; адреса представника позивача - ОСОБА_25 : АДРЕСА_2 ; адреса представника позивача - ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 (т. 2, а.с. 112-113).

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року про відкриття апеляційного провадження (т. 2, а.с. 119) містить встановлений апеляційним судом строк особам, які беруть участь у справі, для подання ними заперечень на апеляційну скаргу - до 21 квітня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2017 року про призначення справи до апеляційного розгляду (т. 2, а.с. 120) закінчено дії по підготовці справи до апеляційного розгляду та призначено справу до апеляційного розгляду на 28 лютого 2017 року о 14 год 00 хв в приміщенні апеляційного суду з викликом осіб, які беруть участь у справі.

Супровідний лист Апеляційного суду Дніпропетровської області (т. 2, а.с. 121) щодо направлення матеріалів апеляційної скарги, повідомленням дати її розгляду та встановленою датою для подання заперечень на неї, вже до 21 лютого 2017 року, містить такі відомості щодо позивача, його представників та їхні адреси: ОСОБА_7 - АДРЕСА_1 ; ОСОБА_25 - АДРЕСА_3 . Відомостей щодо представника позивача - ОСОБА_25 ., який подав апеляційну скаргу, цей супровідний лист не містить.

Направлений Апеляційним судом Дніпропетровської області лист на ім`я позивача ОСОБА_11 на адресу: АДРЕСА_1 , повернувся із відбитком поштового штемпеля «за закінченням строку зберігання» (т. 2, а.с. 128). Направлений Апеляційним судом Дніпропетровської області лист на ім`я представника позивача - ОСОБА_25 на помилкову адресу: АДРЕСА_3 , також повернувся (т. 2, а.с. 129).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Гарантоване статтею 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

За наявними у справі матеріалами та доказами апеляційний суд не дотримався належного порядку повідомлення позивача та його представників про розгляд справи, призначений на 28 лютого 2017 року, відповідно до вимог ЦПК України 2004 року, що призвело до порушення апеляційним судом норм процесуального права, зокрема статей 10, 27, 74, 76, 305 ЦПК України 2004 року.

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду, з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, неможливо.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Оскільки апеляційний суд не дотримався встановленого цивільним процесуальним законом порядку повідомлення позивача та його представників про дату, час і місце судового засідання та розглянув справу за їх відсутності, а також не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції відповідно до частин першої та третьої статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, вирішуючи спір, у порушення статей 212-214, 316 ЦПК України 2004 року, апеляційний суд не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із зазначених у рішенні підстав.

При новому розгляді справи апеляційному суду необхідно дотриматися встановленого ЦПК України порядку повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату, час і місце судового засідання, встановити обставини, що мають суттєве значення, на підставі допустимих доказів, перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик