Справа № 628/2268/19 Провадження № 2/628/1019/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі : головуючого судді Клімової С.В.,

при секретарі Бавики Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Куп`янську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони з перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано. З березня 2013 року сторонами було придбано житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони є співвласниками зазначеного житлового будинку. Позивач зареєстрована та проживає у даному житловому будинку. Відповідач хоча і являється співвласником даного будинку, однак в ньому не проживає. Відповідач не бере жодної участі в утриманні будинку, не сплачує комунальних послуг. Всі витрати на утримання будинку несе позивач. За період з лютого 2018 року по червень 2019 року позивачем здійснено оплату за спожитий газ в будинку на загальну суму 10 651,25 грн.. Враховуючи, що житлове приміщення знаходиться у спільній власності відповідач повинен сплатити на утримання нерухомого майна вартість спожитого газу у розмірі 5 325,63 грн., в добровільному порядку відповідач відмовляється сплачувати кошти, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн..

Представник відповідача адвокат Слупицький В.С. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторони дійсно перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторонами було придбано житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу, а саме в листопаді 2016 року відповідач перестав проживати в зазначеному будинку, оскільки не мав доступу до нього, так як позивачка створила перешкоди для доступу та користування зазначеним будинком. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про поділ в натурі зазначеного житлового будинку, який на теперішній час перебуває на розгляді в Куп`янському міськрайонному суді Харківської області. Що стосується доводів позивача, зазначає, що відповідач не являється споживачем комунальних послуг, які надаються для житлового будинку за зазначеною вище адресою. Відповідач також не укладав будь-яких договорів на поставку комунальних послуг від відповідних служб. Враховуючи викладене у відповідача не має обов`язку по сплаті коштів за комунальні послуги так як він не користується цими послугами, у зв`язку з чим позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Також у відзиві представник зазначає, що просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти за понесені витрати у наданні правової допомоги у розмірі 3500 грн..

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29 липня 2019 року провадження по справі було відкрито.

В судовому засіданні позивач пояснила, що вона несе витрати на утримання будинку, так як сплачує кошти за комунальні послуги не тільки за свою частку, а також і за частку відповідача. В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати кошти, що змусило її звернутися до суду. Позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надавши письмові заяву про розгляд справи у його відсутність, за участю його представника.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені у відзиві, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, договором купівлі продажу частки житлового будинку від 01.03.2013 року підтверджується, що ОСОБА_4 придбала Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , даний договір зареєстровано в реєстрі за № 660.

Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 890829 від 01.03.2013 року підтверджується, що ОСОБА_4 є власницею Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 7.

Домовою книгою по АДРЕСА_1 , підтверджується, що в даному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_1 .

Заявою посвідченою нотаріусом, підтверджується, що ОСОБА_3 надав згоду на зняття з реєстраційного обліку сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заява зареєстрована в реєстрі за № 2593.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21.11.2016 року підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб 21.11.20016 року.

Комісійним актом не проживання від 22.07.2019 року, підтверджується, що ОСОБА_3 не проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з березня 2013 року.

Копіями квитанцій підтверджується, що ОСОБА_1 здійснювала сплату за газ за період з вересня 2018 року по квітень 2019 року на загальну суму 10 651,25 грн.. ( а.с. 7-20).

Договором купівлі продажу частки житлового будинку від 19.03.2013 року підтверджується, що ОСОБА_3 придбав Ѕ частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , даний договір зареєстровано в реєстрі за № 930.

Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1367193 від 19.03.2013 року підтверджується, що ОСОБА_3 є власником Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 7.

Довідкою від 20.08.2019 року № 2008/19-01 виданою ТОВ « Аквабудінвест» підтверджується, що ОСОБА_3 працює монтажником санітарно-технічних систем і устаткування з 18.12.2017 року по сьогоднішній день.

Ухвалою суду про відкриття провадження від 02.07.2018 року, підтверджується, що на розгляді у Куп`янському міськрайонному суді Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі житлового будинку та господарських споруд ( а .с. 35,39,51-54).

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

За ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

За статтею 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців від обов`язку оплати комунальних послуг, оскільки, в силу вимог ст. 162 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Пунктом 5 частини 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», також передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань ЖКГ.

В ч. 1 ст. 544 Цивільного кодексу зазначено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Суд критично відноситься к доводам представника відповідача, про необґрунтованість позову, у зв`язку з тим, що відповідач не проживає в спірному будинку та не користується комунальними послугами, оскільки відповідно до діючого законодавства, утримання належного особі майна, є його обов`язком, а не правом.

Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «РуїзТоріха проти Іспанії» (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що сторони у справі несуть спільну відповідальність по оплаті комунальних платежів на утримання житлового будинку, співвласниками якого вони є, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про відшкодування сплачених ним комунальних послуг у розмірі 5 325, 63 грн. є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з цим з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 259, 264-265, ЦПК України, ст. ст. 3, 7, 11, 12, 16, 322, 355, 356, 360, 544 ЦК України, ст..ст. 151,162 ЖК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , кошти сплачені за спожитий газ по утриманню житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 5 325 ( п`ять тисяч триста двадцять п`ять) гривень 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/

Повний текст рішення складений 02.10.2019 року.

Суддя Куп`янського міськрайонного

суду Харківської області С.В.Клімова