Справа № 544/74/19
№ пров. 2/544/146/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 лютого 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Чеботарьової Л.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання. З позову вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2 Позивач є студентом ІІ курсу денної форми навчання Національної академії Національної гвардії України. ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається, не сплачує. Як відомо позивачу ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти на його утримання. Просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Позивач ОСОБА_1 до суду подав заяву, у якій просив справу слухати у його відсутність, оскільки відбуває на навчання, вимоги викладені у позові підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти, але у меншому розмірі. Надав суду документи, що підтверджують наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ № 317349, виданого Грабарівською сільською радою Пирятинського району 17.06.1997.

Згідно довідки № 4/1489, виданої 28.12.2018 Національною академією Національної гвардії України, ОСОБА_1 є курсантом ІІ курсу Національної академії Національної гвардії України денної форми навчання за державним замовленням та знаходиться на повному державному забезпеченні. Термін навчання складає 4 роки, випуск планується в червні 2021 року (а.с. 6).

Доказів на додаткові витрати (оплата за гуртожиток чи іншого орендованого житла, відвідування додаткових навчань, перебування на обліку у лікаря та необхідність у витратах на лікування чи інші медичні послуги) суду не надано. Про наявність таких витрат також не йдеться і у позовній заяві.

Суд враховує, що навчальний заклад знаходиться на значній віддаленості від місця проживання позивача (м. Харків), через що останній несе витрати на те, щоб дістатися до місця навчання, має необхідність харчуватися, купувати канцелярські товари для навчання, одяг та взуття, проте не має можливості самостійно заробляти через навчання.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідач проживає окремо від повнолітнього сина, від утримання останнього ухиляється, матеріальної допомоги добровільно не надає.

Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз'яснення: обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом установлено, що відповідач є працездатною особою, працює водієм навантажувача у Публічному акціонерному товаристві "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Пирятинський комбінат хлібопродуктів" (а.с. 28-30), має повнолітнього сина ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому ОСОБА_2 записаний як батько.

Встановлено, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 22).

Також в матеріалах справи є відомості, що відповідач має у власності автомобіль ВАЗ 21063, 1989 року випуску (а.с. 21); має у приватній власності земельну ділянку площею 6,94 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Грабарівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с. 24-25); квартира № 6 у житловому будинку № 50 по вул. Визволення у м. Пирятині Полтавської області (а.с. 26-27).

Відповідно до довідки про нараховану заробітну плату наданою матірю позивача, ОСОБА_4 отримує нараховану середньомісячну заробітну плату у розмірі 4489 грн.

Позивач ОСОБА_1 є повнолітнім, на даний час ніде не працює, навчається у Національній академії Національної гвардії України за кошти державного бюджету, відомостей про отримання ним стипендії відсутні, строк закінчення навчання червень 2021 року. Має задовільний стан здоровя. Відомості про неможливість іншого з батьків утримувати його в матеріалах справи відсутні.

При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, а останній потребує такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина, що продовжує навчання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у батька позивача є можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Суд враховує викладені обставини справи та зважає на те, що ОСОБА_1 продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батьків, а батько - відповідач по справі зобовязаний виплачувати аліменти на повнолітнього сина, який навчається. Також суд враховує, що обовязок утримання позивача покладається на обох батьків, а не лише на батька, що позивач навчається за кошти державного бюджету, а тому не потребує такого значного матеріального утримання з боку одного з батьків.

Прожитковий мінімум на 2019 рік для непрацездатних осіб становить 1921 гривень.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку. На думку суду, такий розмір аліментів є розумним та справедливим.

Крім того, ст. 199 СК України передбачає обовязок батьків утримувати повнолітню дитину за умови наявності декількох умов одночасно, а саме: 1) продовження дитиною навчання; 2) потреба дитини, що навчається, у матеріальній допомозі; 3) дитина не досягла двадцятитрьохрічного віку; 4) можливість батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Оскільки згідно довідки навчального закладу позивач закінчує навчання у червні 2021 року, тобто після досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, суд вважає, що аліменти слід стягувати до досягнення позивачем двадцятитрьохрічного віку 13 травня 2020 року, а не до закінчення навчання.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 199-200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 18.01.2019 і до досягнення останнім двадцятитрьохрічного віку, за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок.

Рішення суду по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований та мешкає по вул. Центральна, 6, с. Грабарівка Пирятинського району Полтавської області, паспорт серії КО № 913191, виданий Пирятинським РС УДМС України в Полтавській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, зареєстрований та мешкає АДРЕСА_1, паспорт серії КО № 080607, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 05.04.2000.

Суддя Ю.О. Ощинська