ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» лютого 2019 року

м. Харків

справа № 641/4716/18-ц

провадження № 22ц/818/1400/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідач - Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року в складі судді Боговського Д.Є.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про застосування строку позовної давності та звільнення від сплати заборгованості, який в подальшому уточнили.

Позовна заява мотивована тим, що вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, та є споживачами послуг, які надає Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів».

Зазначили, що через неплатоспроможність та соціальну незахищеність сім`ї та невідповідність доходів навіть фактичному прожитковому мінімуму для певної категорії громадян, до якої вони належать, вони позбавлені можливості в повному обсязі сплачувати за спожиті послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 01 липня 2015 року в розмірі 187,88 грн., а з 01 липня 2015 року по 01 липня 2018 року в розмірі 387,45 грн.

Вказала, що наявність такої заборгованості перешкоджає їм скористатися правом на призначення субсидії.

Просили застосувати строк позовної давності по заборгованості за період до 01 липня 2015 року в сумі 187, 88 грн. та звільнити від сплати заборгованості перед Комунальним підприємством «Комплекс з вивозу побутових відходів» за рахунок держави за період з 01 липня 2015 року до 01 липня 2018 року в сумі 387, 45 грн.; з урахуванням уточнень просили звільнити від сплати заборгованості перед Комунальним підприємством «Комплекс з вивозу побутових відходів» до 01 липня 2018 року у розмірі 575, 33 грн. за рахунок держави при неспроможності фізично сплатити заборгованість позивачами, застосувавши судом механізм перерахування коштів Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» у розмірі заборгованості (державний бюджет та інші джерела).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили ухвалити нове судове рішення, яким заборгованість в сумі 575, 33 грн. визнати боргом держави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважали, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не прийняв до уваги довідки про доходи, які підтверджують, що держава систематично не виконувала і не виконує свої обов'язки щодо забезпечення стандарту життя, а тому не має права зобов'язувати позивачів виконувати свої обов'язки щодо оплати комунальних послуг, які фактично виживають та фізично неспроможні виконати свої обов'язки по сплаті заборгованості; що суд, як державний орган, повинен захищати права людини, та вирішувати справи навіть при прогалинах у законодавстві; що порушено право на отримання соціальних гарантій, існує невідповідність доходів позивачів фактичному прожитковому мінімуму та відсутні соціальні стандарти у позивачів.

31 січня 2019 року від позивачів надійшло клопотання щодо врахування постанови Верховного Суду від 20 грудня 2018 року (справа № 826/3639/17).

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що застосування судом наслідків спливу строку позовної давності можливе в межах розгляду справи про стягнення заборгованості, а не в межах розгляду справи про списання боргу. При цьому, позивачами не наведено об'єктивних підстав для звільнення їх від сплати комунальних послуг.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця № 24 від 25 травня 2018 року за № 1979 за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.11).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є споживачами послуг, які надає Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів».

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1, яке видане 18 березня 2013 року Управлінням праці та соціального захисту населення Адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради, ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу (а. с. 20).

Як вбачається з довідок, наданих Департаментом соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року ОСОБА_2 отримала державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам в розмірі 11 888,00 грн., за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року в розмірі 13 453,00 грн., за період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року в розмірі 6 300,00 грн., за період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року в розмірі 8 712,00 грн. (а. с. 16-19).

Відповідно до довідок, наданих Пенсійним Фондом України, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України Слобожанське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України м. Харкова і отримує пенсію за віком, яка за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року склала 9 258,84 грн. та пенсію за віком багатодітним матерям і матерям/батькам інвалідів з дитинства, яка за період з січня 2015 року по грудень 2015 року склала 13 557,92 грн., за період з січня 2016 року по грудень 2016 року - 15 122,92 грн., з січня 2017 року по грудень 2017 року - 17 429,86 грн., з жовтня 2017 року по березень 2018 року - 9 258, 84 грн. (а. с. 12-15).

Згідно довідок про нарахування за послуги по вивезенню твердих побутових відходів, виданих ОСОБА_1, сума заборгованості станом на 01 липня 2015 року складала 187,88 грн., за період з 01 липня 2015 року по 01 липня 2018 року склала 387, 45 грн. (а. с. 7, 8).

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 03 жовтня 2017 року за № 5-22/7469 постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 300 внесено зміни до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, згідно яких районні комісії можуть приймати рішення щодо призначення субсидії у випадках, не передбачених цим Положенням. Фінансування таких субсидій здійснюється за рахунок коштів місцевих бюджетів (а. с. 4).

Із відповіді Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 01 листопада 2017 року № 3134/1/147-17 вбачається, що у бюджеті міста Харкова не передбачені видатки на фінансування житлових субсидій (а. с. 5).

Згідно відповіді Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 07 травня 2018 року № В-01-69/139/51/18 заява ОСОБА_1 від 05 квітня 2018 року про призначення, як виняток, за умови непогашення заборгованості з оплати за послугу теплопостачання, яка виникла за період отримання субсидії, розглянута на засіданні районної комісії по вирішенню спірних питань щодо надання населенню державних соціальних допомог, субсидій та пільг адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (протокол від 19 квітня 2018 року № 4) та прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні субсидії (а. с. 40).

Як вбачається з витягу із протоколу № 4 від 19 квітня 2018 року засідання районної комісії по вирішенню спірних питань щодо надання населенню державних соціальних допомог, субсидій та пільг адміністрації Слобідського району Харківської міської ради (а. с.39) та листа Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 07 травня 2018 року № В-01-69/139/5/18 (а. с.40), ОСОБА_1 відмовлено в призначені субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01 березня 2018 року за рахунок коштів місцевого бюджету.

Із відповіді Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради від 15 серпня 2018 року № В-01-49/343/5/18 вбачається, що за поданням Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з 01 квітня 2017 року надання ОСОБА_1 субсидії припинено у зв'язку з несплатою вартості фактично спожитих послуг. Субсидія за період з квітня 2017 року по квітень 2018 року не призначалась (а. с. 38).

Як вбачається з преамбули, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає лише основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

За визначенням, наданим у статті 1 цього Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як вбачається з частин 1, 3 статті 2 Закону предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.

Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до пункту 13 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 № 848, призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій, держателем якого є Мінсоцполітики.

Підпунктом 6 пункту 6 цього Положення передбачено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність у домогосподарства, що одержувало житлову субсидію у попередньому опалювальному (неопалювальному) сезоні, простроченої понад два місяці заборгованості з оплати обов'язкової частки платежу за житлово-комунальні послуги, обов'язкової частки внеску/платежу на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії на наступний опалювальний (неопалювальний) сезон.

Житлова субсидія у випадках, передбачених підпунктами 5 і 6 цього пункту, призначається з початку опалювального (неопалювального) сезону за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі) протягом двох місяців з початку такого сезону, в іншому випадку - з місяця, наступного за тим, в якому до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення надійшло документальне підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвали про відкриття провадження у справі).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є споживачами послуг, які надає Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» та у призначенні субсидії їм відмовлено у зв'язку з наявною заборгованістю за сплату комунальних послуг.

Посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на те, що необхідно застосувати строк позовної давності до заборгованості, що виникла у них перед Комунальним підприємством «Комплекс з вивозу побутових відходів» є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 256, 267, 261,264 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Як вбачається з матеріалів справи з позовом про стягнення спірної заборгованості Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не звертався, в інший спосіб стягнення не здійснювалося.

Враховуючи, що сплив позовної давності є окремою підставою для відмови в задоволенні позову, а позовна давність може бути застосована за заявою боржників при розгляді справи щодо стягнення заборгованості, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Твердження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо того, що їх необхідно звільнити від сплати заборгованості, що виникла перед Комунальним підприємством «Комплекс з вивозу побутових відходів» за рахунок держави за період з 01 липня 2015 року по 01 липня 2018 року в розмірі 387, 45 грн.; що судом першої інстанції не застосовано механізм перерахунку коштів відповідачу з державного бюджету (інших джерел) для їхньої можливості позбутися заборгованості, яку їм буде неможливо сплатити за нараховану державою мінімальну пенсію за віком та державну соціальну допомогу інваліда з дитинства ІІ групи; судом першої інстанції не знайдено підстав для задоволення позовних вимог при тому, що їхні доходи не відповідають фактичному прожитковому мінімуму для непрацездатних громадян; що держава повинна компенсувати заборгованість у повному обсязі, перерахувавши кошти підприємству - надавачу послуг при неврегульованості та недосконалості законодавства, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно статтей 167, 169, 176 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад.

Держава не відповідає за зобов'язаннями Автономної Республіки Крим і територіальних громад.

Територіальна громада не відповідає за зобов'язаннями держави, Автономної Республіки Крим та інших територіальних громад.

Комунальне підприємство «Комплекс з вивезення побутових відходів» є спеціалізованим підприємством зі збирання та перевезення (вивезення) побутових відходів та належить до комунальної власності територіальної громади м.Харкова відповідно до рішення XXV сесії Харківської міської ради IV скликання від 06 жовтня 2004 року № 134/04 «Про створення комунального підприємства «Комплекс з вивезення побутових відходів» шляхом виділення зі складу Комунального підприємства «Муніципальна компанія поводження з відходами» структурного підрозділу «Комплекс з вивезення побутових відходів» (є його правонаступником).

Підприємство є окремою юридичною особою, перебуває у комунальній, а не державній власності.

Згідно статті 6 ГК України загальними принципами господарювання в Україні є: заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Виключення з активів підприємства (списання, звільнення) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є втручанням у господарську діяльність підприємства.

Посилання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у апеляційній скарзі та клопотанні від 31 січня 2019 року на висновки судових рішень не звільняють позивачів від сплати комунальних послуг.

Інші доводи та мотиви апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2018 року -

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.