Справа № 461/6127/19
Провадження № 2-н/461/268/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2019 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про видачу судового наказу про стягнення аліментів (у частині заробітку) з ОСОБА_2 (остання відома адреса в Україні: АДРЕСА_1 ; громадянина НОМЕР_2 ; адреса в США:311 АДРЕСА_2 Лейн м АДРЕСА_3 шт. АДРЕСА_4 ,) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з громадянина ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 Кодексу.

Відповідно до положень ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так, судом направлявся запит, на який надійшла інформаційна довідка з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, за даними якої, ОСОБА_2 не значиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших відомостей про зареєстроване місце проживання боржника на території України заява ОСОБА_1 не містить.

Разом з тим, чинний ЦПК України не передбачає порядку перевірки судом України місця проживання боржника на території іншої держави у межах наказного провадження.

Згідно з частиною 9 статті 165 ЦПК України у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

П.4 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.1 ст.415 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Провадження у справах за участю іноземних осіб здійснюється відповідно до розділу ХІ ЦПК України. Даним розділом передбачено звернення суду України до іноземного суду із судовим дорученням про надання правової допомоги. Така дія передбачає зупинення провадження у справі відповідно до п.8 ч.1 ст.252 ЦПК України.

Зупинення провадження у справі є процесуальною дією в справах позовного, а не наказного провадження.

Як вбачається з копій документів, долучених до заяви про видачу судового наказу, боржник є громадянином Сполучених Штатів Америки, де й проживає, що унеможливлює суду встановити його місце реєстрації, проживання (перебування).

Відтак, при розгляді справи про стягнення аліментів з ОСОБА_2 і при примусовому виконанні можливого рішення у справі (судового наказу) необхідно буде на підставі ч.2 ст.10 ЦПК України застосовувати міжнародний договір України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України та у зв`язку з цим залучати для виконання рішення у справі міністерства юстиції України та США. Остання обставина щодо необхідності залучення інших зацікавлених осіб, як вбачається з п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, є перешкодою у видачі судового наказу у даному випадку.

Таким чином, судом встановлено відсутність правових підстав у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь заявника ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Разом з тим, заявник має право звернутися до суду із вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини у порядку позовного провадження, шляхом звернення з відповідною позовною заявою до суду.

Керуючись ст.ст.10, 160, 163- 166, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судовго наказу про стягнення аліментів відмовити.

Роз`яснити заявнику її право звернутись до суду з тими ж самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Х.М. Мисько