Справа №487/6423/17
Провадження №2/487/115/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

06.12.2017 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свій позов банк обґрунтував тим, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву б/н від 03.07.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 29 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також, при укладанні Договору відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 15.11.2017 року має заборгованість в розмірі 21 302,87 грн.

Оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з неї зазначену заборгованість.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.12.2017 року в даній справі відкрито провадження.

05.09.2018 року відповідач надала до суду відзив, в якому просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки банк пропустив строк позовної давності, незаконно збільшив процентну ставку та безпідставно просить стягнути штрафи одночасно з пенею.

29.10.2018 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки обставини на які посилається відповідач у своєму відзиві не відповідають дійсності, а строк позовної давності банком дотримано.

14.12.2018 року ОСОБА_1 надала до суду додаткові пояснення, в яких частково визнала позовні вимоги, а саме: 5 958,00 грн. заборгованості за відсотками та 250 грн. (фіксована частина) і 1 002,52 грн. (процентна складова) штрафу, в задоволенні інших позовних вимог просила відмовити.

24.01.2019 року представник позивача надав до суду відповідь на додаткові пояснення, в якій серед іншого вказав, що боржник перед банком свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, в даній заяві ОСОБА_1 визнала частково позовні вимоги, а саме: 5 958,00 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом та 1 200,00 грн. нарахованої пені.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву б/н від 03.07.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 29 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ними та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Також, відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Крім того, власник картрахунку зобовязана слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобовязань за Договором, у відповідності до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконувати зобовязання з поверненням кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити Винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобовязання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову.

Як встановлено у судовому засіданні, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 15.11.2017 року має заборгованість 21 302,87 грн., з яких:

- 14 523,85 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 8 263,79 грн. нарахованої пені;

- 250,00 грн. штраф (фіксована складова);

- 1 002,52 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України 23 вересня 2015 року при розгляді справи №6-37цс15, яка є обов'язковою для застосування судами України при розгляді справ у подібних правовідносинах.

Ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була повідомлена, у передбачений законом спосіб, про збільшення відсоткової ставки за даним кредитним договором.

Тому, розрахунок заборгованості по відсотках повинен розраховуватися виходячи з 30% річних ((9 395,02 грн. * 30%) : 360 днів)* 761 день (за період з 01.09.2014 року по 01.09.2016 року) = 5 958,00 грн.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 8 263,79 грн., суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, які мають суттєве значення.

З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір заборгованості складає 21 302,87 грн., з яких пеня нарахована в розмірі 8 263,79 грн.

Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 листопада 1996 року дійшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, вимога, щодо нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного суду України узгоджується з положенням Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Виходячи із зазначеного, суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити до 1 200,00 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Між тим, суд вважає безпідставним одночасне нарахування та стягнення з відповідача пені в розмірі 1 200,00 грн. та 250 грн. - фіксованої частини штрафу і 1 002,52 грн. - процентної складової штрафу.

Так, відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Тому, враховуюче викладене, суд вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань.

За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов'язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки.

А тому, враховуючи обставини справи, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентів, суд вважає за необхідне стягнути пеню в сумі 1 200,00 грн., відмовивши у стягненні штрафів з метою запобігання подвійного притягнення відповідача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань по сплаті кредиту та процентів.

Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15 і постанові від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості по кредиту, процентам та пені у загальній сумі 11 641,42 грн., з яких:

- 7 158,00 грн., з яких:

- 5 958,00 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 1 200,00 грн. нарахованої пені.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 1 762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 03.07.2008 року у розмірі 7 158,00 грн., з яких:

- 5 958,00 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом;

- 1 200,00 грн. нарахованої пені.

Стягнути з ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 25.02.2019 р.

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА