Постанова

Іменем України

23 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 635/172/19

провадження № 61-15017св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Харківобленерго»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року у складі судді Панас Н. Л. та постанову Харківського апеляційного суду від 08 липня 2019 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Харківобленерго» (далі - АТ «Харківобленерго»), у якому просив зобов`язати відповідача укласти з ним договір з розподілу електроенергії в паперовій формі, з переліком додатків, визначених у статті 12.8 додатку № 3 Правил користування електричною енергією для населення; зобов`язати відповідача в подальшому утримуватися від порушення його прав, як споживача, шляхом вчинення дій, які суперечать нормативній базі України.

Позов мотивовано тим, що 24 червня 2014 року між ним та АК «Харківобленерго» було укладено договір про користування електроенергією. 07 червня 2018 року АК «Харківобленерго» змінило форму господарювання і перетворилось в АТ «Харківобленерго», а з 01 січня

2019 року стало оператором системи розподілу на території Харківської області, у зв`язку із чим укладений 24 червня 2014 року договір про користування електроенергією втратив свою силу.

Посилаючись на те, що 05 грудня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою щодо укладання договору з розподілу електроенергії у паперовій формі, з оформленням до нього додатків, визначених у статті 12.8 додатку № 3 Правил роздрібного ринку електроенергії, однак до теперішнього часу відповідач ухиляється від його укладення, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі статей 634, 642 ЦК України, у відповідності до вимог Закону України від 13 квітня 2017 року «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електроенергії, між сторонами виникли договірні правовідносини щодо розподілу електричної енергії на умовах договору про користування електричною енергією № 24572 від 24 червня 2014 року. Позивачем не надано доказів того, що після 01 січня 2019 року він звертався до відповідача з вимогою щодо укладення договору у письмовій формі та отримав відмову. Отже, станом на день звернення позивача до суду відповідач жодним чином не порушив його права на укладення договору про розподіл електроенергії. Вимога позивача про зобов`язання відповідача не порушувати його права як споживача у майбутньому не підлягає задоволенню, оскільки вимогами діючого законодавства передбачено, що захисту підлягає тільки порушене право.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що до 01 грудня 2018 року відповідач, як оператор системи розподілу повинен був укласти зі мною договір розподілу електричної енергії шляхом надсилання заяви-приєднання за формою, встановленою Правилами роздрібного ринку електричної енергії. На підставі частини першої статті 641 ЦК України позивач теж має право звернутися до АТ «Харківобленерго» з пропозицією укладання з ним вказаного договору. Також судами не враховано, що він не просив укладати з ним договір на його умовах, а просив оформити договір у паперовій формі з відповідним додатком, тобто фактично просив оформити той же типовий договір, тільки у паперовій формі, що є реалізацією прав споживача. Також судами безпідставно не розглянуто всі його клопотання про вжиття заходів процесуального впливу.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

06 вересня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив представника

АТ «Харківобленерго» адвоката Кірєєва І. М. на касаційну скаргу

ОСОБА_1 , в якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, вказуючи, що такі рішення є законними й обґрунтованими.

Мотивуючи відзив, заявник зазначив, що з позивачем не було укладено договір у паперовій формі, оскільки відмова ОСОБА_1 підписати заяву-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії була розцінена АТ «Харківобленерго» як повна або часткова незгода з умовами майбутнього договору та відповідач вважав, що до 01 січня

2019 року (дата, до якої пропонувалось підписати договір шляхом приєднання, про що було вказано у заяві-приєднанні) від позивача можуть надійти заперечення щодо умов договору в цілому чи його частини, у зв`язку з чим до 01 січня 2019 року договір у паперовій формі з ОСОБА_1 укладений бути не міг, а після вказаної дати останній до АТ «Харківобленерго» із пропозицією укласти договір у паперовій формі не звертався.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від

14 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження по справі, витребувано справу № 635/172/19 з Харківського районного суду Харківської області.

28 серпня 2019 року справа № 635/172/19 надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 24 червня 2014 року між ОСОБА_1 та АК «Харківобленерго» укладено договір № 24572 про користування електричною енергією (далі - договір № 24572) за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

13 грудня 2018 року ОСОБА_1 направлено заяву - приєднання до Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, де зазначено, що споживач ОСОБА_2 з 01 січня 2019 року приєднується до умов такого договору на умовах чинного Договору про користування електричною енергією за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Також, відповідно до листа Харківського районного відділення енергозбуту від 13 грудня 2018 року № 57-РВ/22-1134 ОСОБА_1 роз`яснено, що після підписання заяви - приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, з ним буде укладено договір.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

На день звернення позивача із позовом відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам, регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.2.8 Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору.

Згідно з пунктами 2.1.2, 2.1.4 Правил оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою договору.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договоромприєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312 договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до Правил для укладення такого договору, разом із заявою-приєднанням споживач також надає копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті), копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача), копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника (для юридичних осіб), копію довіреності, виданої в установленому порядку тощо), за необхідності. У разі, якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому договорі.

Судами установлено, що 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 направлено заяву - приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, де зазначено, що споживач ОСОБА_2 з 01 січня 2019 року приєднується до умов такого договору на умовах чинного договору про користування електричною енергією за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 факт отримання вказаної заяви - приєднання та відповіді на його заяву від 05 грудня 2018 року щодо укладення договору в паперовій формі не заперечує.

Частиною першою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до листа Харківського районного відділення енергозбуту від 13 грудня 2018 року № 57-РВ/22-1134 ОСОБА_1 роз`яснено, що після підписання заяви - приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, з ним буде укладено договір.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що станом на день звернення позивача до суду відповідач жодним чином не порушив його права на укладення договору про розподіл електроенергії.

У договорі про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії зазначаються величини дозволеної (договірної) та приєднаної потужності, які визначаються виходячи з проектних рішень та потужності наявних у споживача струмоприймачів. Потужність об`єкта споживача повинна обмежуватись на рівні потужності, передбаченої проектом указаного об`єкта споживача та/або технічними характеристиками зовнішніх електричних мереж указаного об`єкта споживача (пункт 2.4.2 Правил).

Порядок зміни технічних параметрів діючих електроустановок є законодавчо визначеним, зокрема передбачений Кодексом систем розподілу, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 310.

Отже, у разі необхідності змінити технічні параметри електроустановки, ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися до відповідача з вказаним питанням та вирішити його у передбаченому Кодексом систем розподілу порядку.

Також апеляційним судом вмотивовано відхилено доводи позивача про те, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про вжиття заходів процесуального примусу до представника відповідача Кірєєва І. М. та начальника Мереф`янського районного відділення енергозбуту Титаренка С. О., оскільки такі спростовуються матеріалами справи, зокрема, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2019 року. якої відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали у справі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 23 квітня

2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 липня

2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська