Єдиний унікальний номер 243/5167/18 Номер провадження 22-ц/804/130/19

П О С Т А Н О В А

І М Е М Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.,

за участю секретаря Самойленко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 2 жовтня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Гончарової А.О. у місті Словянську Донецької області, повний текст судового рішення складений 4 жовтня 2018 року у справі номер 243/5167/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 9 вересня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30 липня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 не сплачував аліменти, у звязку з чим станом на 21 травня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 41546,51 гривень, яку ОСОБА_2 просила стягнути на свою користь з ОСОБА_1 Також просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 41546,51 гривень.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 2 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 41546,51 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 2 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів в сумі 41456,51 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 23789,00 грн.

Доводами апеляційної скарги наведено, що довідка-розрахунок про неотримання аліментів від 21 травня 2018 року №АСВП-53484095/17089, що видана Словянським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, не відповідає фактичним обставинам та неправильно розрахована сума пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів станом на 21 травня 2018 року.

Зазначає, що згідно довідки-розрахунку від 31 жовтня 2018 року №АСВП-53484095, заборгованість по аліментам становить 23789,00 грн. і саме така сума має бути стягнута в якості пені за прострочення сплати аліментів.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони та їх представники в судове засідання апеляційного суду не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач та її представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю (а.с. 119, 121, 122).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін та їх представників.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки судове рішення оскаржується відповідачем в частині спору про задоволення позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції саме в цій частині.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 30 листопада 2016 року, шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (до шлюбу Резник) ОСОБА_5 розірвано, малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено на виховання у матері ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

Відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 9 вересня

2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30 липня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9).

Відповідно до довідки-розрахунку про неотримання аліментів від 21 травня 2018 року №АСВП-53484095/17089 видану на підставі виконавчого листа за № 2/243/3792/2015, згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 15 вересня 2015 року, загальна сума заборгованості по аліментам становить 41546,51 грн. за період з 24 лютого 2017 року по 21 травня 2018 року (а.с. 11).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-НО №487255 14 квітня 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Погожева» (а.с. 98).

Задовольняючи позовні вимоги в частині спору про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 41546,51 грн., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості такої суми.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не в повній мірі відповідає обставинам справи та закону.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на двох дітей в розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 30 липня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку про неотримання аліментів від 21 травня 2018 року №АСВП-53484095/17089, яка надана позивачем, визначена заборгованість по аліментам за період з 24 лютого 2017 року по 21 травня 2018 року в розмірі 41546,51 грн. (а.с. 9, 11).

До апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_1 додано довідку-розрахунок №АСВП-53484095 від 31.10.2018 року, в якої визначена заборгованість по аліментам за період з 24 лютого 2017 року по 21 травня 2018 року в розмірі 23789,00 грн. (а.с. 66).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не приймав участі в судових засіданнях, відомості про те, що він належним чином повідомлений по дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні, позивач не надав відзив з запереченням про прийняття зазначеного доказу, тому апеляційний суд приймає наведений вище доказ довідку-розрахунок про неотримання аліментів від 21 травня 2018 року №АСВП-53484095/17089, в якому наведено, що згідно матеріалів виконавчого провадження за період з 24.02.2017 року по 21.05.2018 року включно аліменти нараховані, але не сплачені в розмірі 23789,00 грн.

З письмових пояснень старшого державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що ОСОБА_1 надано копії декларацій про його доходи та було проведено перерахунок розміру аліментів за період з 24.02.2017 року по 24.05.2018 року. Після чого заборгованість складає у сумі 23789,00 грн. (а.с. 124-126).

Перевіряючи розрахунки неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що надані сторонами, апеляційний суд приходить до висновку, що до уваги має бути прийнятий розрахунок, зроблений відповідачем ОСОБА_1 на підставі уточнених сум заборгованості по аліментам. Неустойка (пеня) становить 56579,08 грн. та перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам.

За таких обставин, враховуючи вимоги статті 196 СК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 24.02.2017 року по 21.05.2018 року в розмірі 23789,00 грн.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частина 1 та 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної частини та (або) резолютивної частини.

Тому рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає зміні.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, тому підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 403,56 грн., відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», що діяла на час звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 2 жовтня 2018 року в частині спору про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 23789,00 грн. (двадцять три тисячі сімсот вісімдесят девять гривень 00 коп.).

Стягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 на користь в дохід держави судовий збір в розмірі 403,56 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 15 лютого 2019 року.

Суддя: