Справа № 444/3250/18
Провадження № 2/444/358/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07 лютого 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_1 про визнання укладеним договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 міське комунальне підприємство "Львівводоканал" звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просить суд визнати укладеним між ОСОБА_2 міським комунальним підприємством "Львівводоканал" та фізичною особою ОСОБА_1 договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води № НОМЕР_1 від 20.04.2018 р. в редакції ЛМКП "Львівводоканал".

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», зазначено, що послуги з централізованого питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання (ЛМКП "Львівводоканал") на підставі договору та міститься вичерпний перелік споживачів, з якими ЛМКП "Львівводоканал", як підприємство питного водопостачання, повинно укладати договори на послуги з централізованого водопостачання.

Зазначають, що за приписами цієї статті укладення договору, зокрема, з власниками будинків, що перебувають у приватній власності, як споживачами послуг є обовязковим.

Вказують, що що уклалення договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача. У свою чергу, у виробника послуг централізованого водопостачання (ЛМКП "Львівводоканал") є передбачений обовязок укласти договір зі споживачем. Таким чином, договір на надання послуг централізованого водопостачання є обов'язковим для укладення.

Стверджують, що відповідач користується послугами централізованого водопостачання, які надає ЛМКП Львівводоканал і зобовязаний своєчасно вносити плату за послуги централізованого водопостачання.

А тому на виконання норм законодавчих актів ЛМКП "Львівводоканал" 04.05.2018 року направило на адресу відповідача, як власника будинку за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Великі Грибовичі, вул. Миру, буд. 48, два примірника договору № НОМЕР_1 від 20.04.2018 року з супроводжуючим листом Вих-Вд 3502-18 від 27.04.2018 року, в якому міститься пропозиція укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Всупереч приписам законодавчих актів, відповідач не уклав запропонований договір та не направив на адресу позивача мотивовану відмову від його підписання, хоча користується послугами централізованого водопостачання і не відмовився від них.

Відповідно до ст. 12 та ч. 2 ст. 14 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд і не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обовязковим для неї. Натомість зазначають, що укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, до яких належить централізоване водопостачання, є саме обовязком, а не правом споживача послуг.

Запропонований відповідачу договір розроблено на підставі Типового договору, форму якого затвердженого Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року.

З огляду на це, стверджують, що відповідач не вправі відмовлятись від укладення договору, запропонованого позивачем.

Враховуючи положення частини 1 статті 19 Конституції України, відповідно до якого правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, ЛМКП "Львівводоканал" за відсутності договору з відповідачем - споживачем (власником житлового будинку) змушене звернутись до суду з позовною заявою про визнання укладеним договору № НОМЕР_1 від 20.04.2018 року в редакції ЛМКП "Львівводоканал".

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, хоча про дату, час та місце проведення таких був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від відповідача не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання повторно без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідач користується послугами централізованого водопостачання, які надає ЛМКП Львівводоканал і згідно ст. 67, 68 Житлового Кодексу України зобовязаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги, а в даному випадку за послуги централізованого водопостачання.

Судом встановлено, що ЛМКП "Львівводоканал" 04.05.2018 року направило на адресу відповідача, як власника будинку за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Великі Грибовичі, вул. Миру, буд. 48, два примірника договору № НОМЕР_1 від 20.04.2018 року з супроводжуючим листом Вих-Вд 3502-18 від 27.04.2018 року, в якому міститься пропозиція укласти договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Направлення примірників договору та супроводжуючого листа стверджується описом вкладення у цінний лист, яким позивач скеровував відповідачу пропозицію укладення договору. (а.с. 9-10).

Всупереч приписів законодавчих актів, відповідач не уклав запропонований договір та не направив на адресу позивача мотивовану відмову від його підписання, хоча користується послугами централізованого водопостачання і не відмовився від них.

Також в матеріалах справи міститься договір № НОМЕР_1 від 20.04.2018 року про надання послуг з централізованого постачання холодної води, який підписаний зі сторони ЛМКП "Львівводоканал", в особі директора ЛМКП "Львівводоканал" ОСОБА_3, а зі сторони споживача ОСОБА_1, який є власником будинку садибного типу за адресою: с. Великі Грибовичі, вул. Миру, 48, який приєднаний до мереж водопостачання ЛМКП "Львівводоканал" і в якому послуги з централізованого постачання холодної води надаються ЛМКП "Львівводоканал", не підписаний. (а.с. 4-6).

Вирішуючи позовну вимогу про визнання договору укладеним, суд виходив із наступних мотивів та положень закону.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із засад цивільного законодавства є свобода договору, що закріплено у ст. 3 ЦК України, а згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, законом визначено, що свобода договору не є абсолютною, а має певні обмеження як при укладенні договору, так і при виборі контрагента та визначенні умов договору, і такі обмеження визначаються цивільним законодавством.

Одним із таких випадків закріплений у ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", де визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Цим же законом у ч. 3 ст. 20 та ч. 2 ст. 21 передбачено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Тобто законом визначено обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг із виконавцем, а тому свобода договору в даному випадку здійснюється з врахуванням законодавчих обмежень та умов.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 630 ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 затверджено Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Проаналізувавши умови договору № НОМЕР_1 від 20.04.2018 року та умови, які визначені у Постанові КМУ № 630 від 21.07.2005 р., судом встановлено, що запропонована відповідачу редакція договору повністю відповідає типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

А тому, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний укласти підготовлений позивачем договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, однак незважаючи на це не підписує такий, нічим це не мотивуючи та не зявляючись в судові засідання, без повідомлення причин неявки.

Постановою Верховного Суду України від 10.10.2012 р. у справі № 6-11-цс12 висловлено правову позицію, відповідно до якої, в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії.

Тому, суд прийшов до висновку, що позивач звернувся до суду із підставним позовом та обрав належний спосіб захисту його права, а відтак його вимога про визнання договору укладеним підлягає до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру сплатив 1762,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення № 1204 від 09.10.2018 року, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний звязок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог ЛМКП "Львівводоканал".

Керуючись ст. ст. 23, 141, ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст. 258, 259, 264, 265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати укладеним між ОСОБА_2 міським комунальним підприємством «Львівводоканал» () та фізичною особою ОСОБА_1 договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води № НОМЕР_1 від 20.04.2018 р. в редакції ЛМКП "Львівводоканал".

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КВ № 940184 виданий 20.05.2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено) в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (юридична адреса: м. Львів, вул. Зелена, 64, код ЄДРПОУ 03348471) 1762 (одна тисяча сімсот шітсдесять дві) грн. 00 коп. судового збору.

Розяснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Зеліско Р. Й.