ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Чернівці

Справа № 713/1891/18

Провадження № 22-ц/822/165/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка Я.Я.

секретар: Скрипка С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, , головуючий у І-й інстанції - Козловська Л.Д.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у жовтні 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів, визначених за рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн щомісяця, починаючи з 10 серпня 2016 року, і до настання його повноліття.

Зазначала, що на теперішній час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, вона не працює, здійснює догляд за малолітнім сином, перебуває на обліку у центрі зайнятості. Крім того, син хворіє на аденоїди 3 ступеня, потребує оперативного лікування, тому вона змушена часто звертатись за наданням медичної допомоги, на придбання ліків постійно витрачає значну суму. Відповідач на даний час працює по найму у населення та проводить ремонти, їздить на заробітки за межі України, заробляє щомісячно від 7 000 до 10 000 грн.

Просила збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 650 грн до 2000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_1 за рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 250 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області у справі №713/1261/16 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі, після набрання даного рішенням суду законної сили.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову або зменшити розмір аліментів таким чином, щоб вони не перевищували 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону.

Зазначає, що він ніде не працює і ніяких доходів не отримує, матеріальний стан його погіршився, також погіршився зір і він потребує відповідного лікування. Позивач працює фармацевтом в аптеці «Подорожник» у м. Сторожинець.

Станом на момент подачі позовної заяви позивачка вже була прийнята на посаду фармацевта, а тому не могла перебувати на обліку в центру зайнятості.

Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки в позові зазначено про збільшення розміру аліментів, а в рішенні суду зазначено про зміну розміру стягнення аліментів. В резолютивній частині рішення зазначено про відкликання виконавчого листа у справі №713/1261/16, проте така вимога позивачем заявлялася.

На апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, враховуючи те, що неповнолітня дитина часто хворіє. Також суд виходив з того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився мінімальний розмір аліментів, а визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, а тому підлягає збільшенню до 1 250 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до за закону, але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, за приписами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 06 вересня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій розмірі 650 грн щомісячно, починаючи стягнення з 10 серпня 2016 року і до настання його повноліття.

З довідки Берегометської селищної ради №4660 від 07 вересня 2018 року видно, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1. До складу її сімї входить ОСОБА_6 - мати, ОСОБА_7 - батько, ОСОБА_8 - брат, ОСОБА_3 - син.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №1774 від 07 вересня 2018 року, виданого Берегометською селищною радою, вбачається, що комісійн здійснено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 та встановлено, що сім'я проживає у будинку батьків, який складається з шести кімнат, кухні, кладови, ванної кімнати та коридору. Загальна площа 139,20 кв.м., житлова 91,30 кв.м. Опалюється природним газом. ОСОБА_2 на даний час перебуває в районному центрі зайнятості, розлучена, дитина ОСОБА_3 проживає біля матері та знаходиться на її утриманні та утриманні її батьків. Умови проживання задовільні.

З довідки Берегометського центру первинної медико-санітарної допомоги від 25 вересня 2018 року вбачається, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 часто хворіє, знаходиться на «Д» обліку, на лікування його приводить мати ОСОБА_2

З довідки Берегометської селищної ради №6808 від 13 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно ніде не працює з 12 червня 2012 року.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Одержувач аліментів може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів, під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні, відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування, погіршення або поліпшення стану здоров'я платника або одержувача аліментів враховується судом, як підстав для зміни розміру аліментів.

Твердження відповідача про те, що його матеріальний стан не покращився, а погіршився, оскільки він ніде не працює; у нього погіршився зір, він потребує лікування та відповідної медичної операції, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки дані обставини враховано судом при ухваленні рішення. Враховуючи також утримання зі сторони матері, такий розмір аліментів забезпечить лише мінімальні потреби дитини.

Окрім того, відповідачу не заборонено працювати, він не довів суду, що в нього немає реальної можливості влаштуватися на роботу або що перебуває на обліку в центрі зайнятості, як безробітний.

Отже, відповідачем не доведено факт непрацездатності, а наявна хвороба не свідчить про неможливість працювати і не звільняє відповідача від обов'язку утримувати дитину для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прийняття відповідного законодавства щодо зміни мінімального розміру аліментів, спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих аліментів. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 581/638/17ц (провадження № 61-11279св18).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком вікoм вiд 6 дo 18 рокiв: з 01 січня 2019 - 2 027 грн, з 01 липня - 2 118 грн, з 01 грудня - 2 218 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при визначенні збільшеного розміру аліментів суд першої інстанції врахував всі обставини справи та прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1 250 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення судом норм сімейного, цивільного або цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: І.Б. Перепелюк

В.В. Яремко