УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 Суддя Київського районного суду м. Харкова Сенаторов В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Шеліг К.С., треті особи: Управління сліжби у справах дітей виконкому Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заборону вчиняти дії, -

ВСТАНОВИВ :

18.09.2019 ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову до подання позову, у якій заявник просить суд забезпечити позов, шляхом заборони Київському відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області вчиняти дії по реалізації 21/200 частини домоволодіння з надвірними будівлями, яке складається з житлових будинків літ. А-1, літ. Б-1 за адресою АДРЕСА_1 право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за ОСОБА_2 .

Свою вимогу обґрунтовує тим, що позивачем до Київського районного суду подано позовну заяву через поштове відділення про заборону Київського відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області реалізацію з електронних торгів або за фіксованою ціною 21/200 частку домоволодіння з надвірними будівлями, яке складається з житлових будинків літ. А-1, літ. Б-1 за адресою АДРЕСА_1 право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку за ОСОБА_2 .

Підставою для подання даного позову є дії Київського відділу виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Х/0 по реалізації нерухомого майна, право проживання на яке мають малолітні діти.

Так, на запит державного виконавця від 17.11.2017 року №30467 щодо надання дозволу на реалізацію 21/200 частки домоволодіння, право користування якою мають малолітні діти отримана відповідь Управління служби у справах дітей виконкому Харківської міської ради щодо заперечення проти реалізації частки вищезазначеного домоволодіння. Доказом цього є відповідь, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження, (копія додається до даної заяви).

Але в супереч приписів частини 4 статті 12 Закону України Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей, частини 2 статті 18 Закону України Про охорону дитинства, п.28 ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), Ухвали Київського районного м. Харкова від 26 червня 2019 року по справі №2018/4167/12 за скаргою 3-ї особи за м ОСОБА_5 - Донцова ОСОБА_6 до Київського відділу ДВС м. Харкова ПУЮ у Харківській області про бездіяльність осіб Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області та усунення допущених порушень шляхом прийняття заходів для реального виконання оцінки арештованого майна і передачі його на електронні торги якою ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні вимог стосовно прийняття заходів для реального виконання оцінки арештованого майна і передачі його на електронні торги,

Київський відділ ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області в особі державного виконавця Шеліг К.С. продовжує здійснювати виконавчі дії по реалізації 21/200 частки домоволодіння, право користування якою мають малолітні діти.

Так, Постановою державного виконавця від 19.06.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для оцінки 24/200 часток житлового будинку в АДРЕСА_1 , для подальшої передачі її на реалізацію.

Враховуючи ту обставину, що позивач не є стороною у виконавчому провадженні, то Київський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у будь-який час має змогу реалізувати майно, право користування яким мають її діти без повідомлення про це. Такі дії Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ в подальшому можуть ускладнити виконання постановленого по справі рішення.

Суддя, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, а саме: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Так, згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, даних, кому належить право власності на 21/200 частку домоволодіння з надвірними будівлями, яке складається з житлових будинків літ. А-1, літ. Б-1 за адресою АДРЕСА_1 , матеріали заяви про забезпечення позову не містять.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачу реалізації нерухомого майна, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За нормами ЦПК України та роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України вважаю, що заборона реалізації нерухомого майна у даному випадку становить непропорційний тягар, оскільки у порушення вимог ст. 151 ЦПК України відсутність належних обгрунтувань у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Сам же факт звернення позивача до суду не є підставою для забезпечення позову.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, вважає, що заявником належним чином не обґрунтовано необхідності забезпечити позов, шляхом заборони Київському відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області вчиняти дії по реалізації 21/200 частини домоволодіння з надвірними будівлями, яке складається з житлових будинків літ. А-1, літ. Б-1 за адресою АДРЕСА_1 Луганська АДРЕСА_1 , а також не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому вважає за необхідне у задоволенні заяви відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.149 - 153,ЦПК України,Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в особі Шеліг К.С., треті особи: Управління сліжби у справах дітей виконкому Харківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про заборону вчиняти дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвалу підписано 19.09.2019 року.

Суддя -