Справа № 303/3677/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді - доповідача Готри Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,

з участю секретаря судових засідань Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Мукачівської міської ради, третьої особи Інспекції архітектурно-будівельного контролю Закарпатської області, про визнання права власності на самовільно реконструйовану квартиру, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2018 року, ухвалене суддею Довжанином В.М.,

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Мукачівської міської ради, третя особа інспекція архітектурно - будівельного контролю Закарпатської області про визнання права власності на самовільно реконструйовану квартиру.

Позов обґрунтовано тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві приватної власності. У 2013 році з метою покращення житлових умов для сім`ї, ними було виконано надбудову вказаної квартири. Ураховуючи технічний висновок експерта, а також те, що на даний час порядок про введення і прийняття в експлуатацію самовільно перепланованих квартир не розроблений та не затверджений, тому вони позбавлені права підтвердити своє право власності на реконструйовану квартиру в адміністративному і позасудовому порядку.

Так, надбудову ними виконано з полегшених дерев`яних конструкцій із відступленням від несучих бокових стін по одному метру, щоб не зачіпати права співвласників інших квартир. До проведення реконструкції площа квартири становила 49,8 кв.м., а після проведення надбудови її площу було збільшено до 112,80 кв.м. Ця квартира розташована на першому поверсі та на даний час складається із: підвалу, комори (підвальне приміщення), коридору, кухні передпокою, ванної кімнати, житлової кімнати, комори та холу, житлової кімнати (на І поверсі) та житлової кімнати (на ІІ поверсі). З урахуванням того, що надбудова проведена з полегшених дерев`яних конструкцій, вони не зверталися до відповідних органів для уведення її в експлуатацію, оскільки вважали, що введення в експлуатацію потребує тільки проведена реконструкція шляхом установлення надбудови із цегли чи блоків. Тільки у червні місяці 2018 року, коли сусідом було проведено самовільну перебудову дерев`яного гаражу на капітальну будівлю на земельній ділянці, що знаходиться у спільному користуванні, вони звернулися до Мукачівської міської ради і відділу архітектурно-будівельного контролю з метою вжиття заходів до сусіда, де їм було повідомлено, що площа їх квартири збільшилась, технічний паспорт виготовлений на квартиру ще у 1996 році та період приватизації не відповідає дійсним розмірам і конфігурацією квартири. Водночас посадовими особами відділу архітектурно-будівельного контролю було надано їм усне роз`яснення щодо можливості визнання права власності на самовільно зведену надбудову в судовому порядку.

У червні 2018 року ними було виготовлено технічний паспорт на самочинно переобладнану квартиру та проведено обстеження квартири експертом з технічного обстеження будівель і споруд. Згідно з технічного висновку при візуальному огляді основних конструктивних елементів та інженерних мереж квартири та матеріалів технічного огляду встановлено наступне: технічний стан несучих та огороджуючих конструкцій житлової квартири АДРЕСА_2 у цілому задовільний. Оглянута квартира з надбудовою не мають ушкоджень та деформацій несумісних з їх подальшою експлуатацією. Приміщення квартири знаходяться в задовільному технічному стані і забезпечують необхідну міцність і несучу здатність у цілому. Інженерні мережі знаходяться в задовільному стані. Тріщин, деформацій або осідання фундаментів житлової будівлі літ. А-А' - не виявлено; технічний стан існуючих фундаментів - задовільний, можлива подальша безпечна експлуатація без підсилення. Роботи по реконструкції житлової квартири АДРЕСА_2 , а саме: самочинне влаштування на протязі 2013 року надбудови 2-го поверху, літ. А' виконані у відповідності до вимог ДБН В.3.2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт із дотриманням технологічного процесу. Подальша безпечна експлуатація можлива.

За цих обставин, просили визнати за ними право спільної сумісної власності на самочинне будівництво реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 площею 112,80 кв.м., що складається із: підвального приміщення (літ. А): підвалу та комори; першого поверху (літ. А): коридора, кухні, передпокою, ванни, житлової кімнати, комори та другого поверху (надбудова літ. А'); холу, житлової кімнати та житлової кімнати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.12.2018 у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Мукачівської міської ради, третя особа інспекція архітектурно - будівельного контролю Закарпатської області про визнання права власності на самовільно реконструйовану квартиру відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення їх позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема судом безпідставно не врахованого того факту, що вони зверталися до Управління ДАБІ у Закарпатській області і, як наслідок, на них було складено протокол про адміністративне правопорушення, акт № 143/1007, винесено постанову № 96/1007 і припис № 108-П/1007 та було їм роз`яснено представником інспекції ДАБІ про необхідність звернення до суду за захистом своїх прав й інтересів. Водночас посилалися, що реєстрація новоствореного незавершеного будівництва проводиться на підставі повідомлення про початок будівельних робіт, а реєстрація права власності на збудований готовий до експлуатації об`єкт нерухомого майна здійснюється на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка видається органами ДАБІ, оскільки законодавчо визначеної процедури введення в експлуатацію самовільно збудованих об`єктів не передбачено. До того ж, апелянти акцентували увагу в своїй апеляційній скарзі на тому, що вони зверталися до державного реєстратора, який відмовив їм у реєстрації самочинно збудованого майна з одночасною рекомендацією звернутися до суду.

З огляду на це, вважають про безпідставність відмови місцевим судом у задоволенні їх позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Мукачівська міська рада зазначає, що суд дійшов правильного висновку про можливість звернення до суду із зазначеним позовом тільки за наявності даних, які свідчать про розгляд такого предмету компетентним державним органом, рішення якого чи його відсутність давали б підстави уважати про наявність спору про право. До того ж, позивачами не надано доказів про те, що цим самочинним будівництвом не порушуються права інших суміжних землекористувачів, їх сусідів, а також не надано доказів про їх звернення до компетентного державного органу з заявою про прийняття забудови до експлуатації й оформлення права власності. Притягнення до адміністративної відповідальності, не свідчить про звернення позивачів в установленому законодавством порядку про прийняття цього самочинного об`єкту в експлуатацію.

За цих обставин, Мукачівська міська рада просила оскаржуване рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивачів ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, а оскаржуване рішення суду скасувати й ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник Мукачівської міської ради Сусол В.В. у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги і просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд визнає, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом.

При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК), зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації ? з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації ? з моменту такої реєстрації. У разі необхідності право власності на незавершене будівництво, за наявності визначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 331 ЦК). З такого ж моменту виникає право власності на перероблену річ, створену з використанням іншої речі (матеріалу).

При розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво суди повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право.

Суд не повинен заміняти органи, які зобов`язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Тому судам необхідно з`ясовувати, чи звертався позивач до компетентних органів із питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Слід брати до уваги і те, що умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Згідно з пунктом 1.4.1 цього наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Цими ж правилами надається визначення таких понять, як переобладнання і перепланування.

При цьому судам слід враховувати наявність технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, наявність даних про непорушення прав власників інших квартир та правил експлуатації будинку.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.01.1996 на підставі рішення Мукачівського міськвиконкому за № 11 від 24 січня 1996 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно з технічного паспорту на зазначену квартиру, виготовленого 25.03.2018 убачається, що замовником технічної інвентаризації цієї квартири є ОСОБА_2 (а.с.11-14).

Відповідно до копії звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкта: за результатами проведеного технічного обстеження за кваліфікаційними приписами технічний стан несучих та огороджуючих конструкцій житлової квартири АДРЕСА_2 , після проведення реконструкції з надбудовою 2-го поверху в цілому - задовільний. Житлова будівля літ.А (житлова квартира АДРЕСА_3 2) збудована до 1940 року. На протязі 2013 року самочинно влаштовано надбудову 2-го поверху, літ. А' над квартирою з полегшених матеріалів (дерев`яних конструкцій). Виконані роботи по заміні внутрішніх інженерних мереж: водопроводу та каналізації, електромережі, системи опалення. Для визначення технічного стану несучих та огороджуючих конструкцій об`єкту проведено візуальне обстеження, інструментальне вимірювання конструкцій, відбиття шару штукатурки стін, виконані зарубки дерев`яних конструкцій даху та перекриття, та виявлено: тріщин, деформацій або осідання бутобетонних фундаментів житлової будівлі літ. А-А' (житлової квартири АДРЕСА_2 з надбудовою) - не виявлено. Стан існуючих фундаментів - задовільний, можлива подальша безпечна експлуатація без підсилення. Цілісність та міцність цегляної клади зовнішніх несучих стін житлової квартири (1-го поверху), а також надбудови 2-го поверху, зведених з дерев`яних конструкцій - не порушена, тріщин та деформацій - не виявлено. Стан внутрішніх несучих стін та перегородок в цілому - задовільний, підсилення - не потребують. Стан дерев`яних конструкцій перекриття та шатрового даху - задовільний, подальша безпечна експлуатація дерев`яних конструкцій перекриття на даху під підсилення. Деформацій або прогинів дерев`яних балок перекриття на дефект шатрового даху - не виявлено, пошкоджень дощатої підшивки стелі - не виявлено. Протікання покрівлі з метало-черепиці не виявлено. Природне освітлення приміщень квартири (будівлі) забезпечена за рахунок метало-пластикових віконних блоків. Обстежена житлова квартира з надбудовою 2-го поверху забезпечена справними внутрішніми інженерними мережами. В обстеженій квартирі з урахуванням надбудови, наявні окремі приміщення для комфортного проживання, а саме: кухня площею 6,60 м.кв.; сан вузол площею 4,10 м.кв.; коридор площею 3,00 кв.м.; передпокій площею 12,20 м.кв; для господарських потреб комора та 3 житлові кімнати площею відповідно 21,80 м.кв., 18,50 м.кв. та 13,90 м.кв. Висота приміщень 1-го поверху задовольняє вимоги щодо проектування та зведення житлових будинків (квартир). Розміщення приміщень об`єкту обстеження відповідає плануванню 2-х кімнатної житлової квартири. Роботи по реконструкції житлової квартири АДРЕСА_2 , а саме: самочинне перепланування на протязі 2013 року надбудови 2-го поверху, літ. А', виконані у відповідності до вимог ДБН В.3.2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, з дотриманням технологічного процесу. Додаткових підсилюючих заходів, існуючі конструкції обстеженої квартири АДРЕСА_2 житлового будинку літ. А-А' - не потребують. Отже, подальша технічна експлуатація житлової квартири АДРЕСА_2 загальною площею 112,80 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 можлива, без порушення несучих та огороджуючих конструкцій об`єкту обстеження (а.с.16-23).

Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі Методичні рекомендації).

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Приписами ст.328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Водночас не може бути застосовано правило ст.376 ЦК при вирішенні справ за позовами: - про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами ЖК України щодо власників квартир; - про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди; - про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо).

Згідно з вимогами ст.26 Закону України «Про основи містобудування» та положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За правилами ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Із системного правового аналізу положень вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» про допоміжні приміщення багатоквартирного будинку (колячосні, комори, сміттєві камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) слідує, що вони є спільним майном багатоквартирного будинку разом із приміщеннями загального користування, а також правами на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок і його прибудинкова територія, тому не можуть використовуватися одними власниками квартири без згоди на те інших власників, оскільки ч.2 ст.4 цього ж Закону установлено, що власниками квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового воду» власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і таке інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно й окремо приватизації не підлягають.

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації цих прав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. У зв`язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Матеріалами справи установлено, що позивачі по справі являються власниками квартири АДРЕСА_1 , здійснили надбудову з полегшених дерев`яних конструкцій із відступленням від несучих бокових стін по одному метру, щоб не зачіпати права співвласників інших квартир, виготовили технічний паспорт на самочинно переобладнаному квартиру, однак у матеріалах справи відсутні відомості, що вони отримали на це згоду від інших співвласників (користувачів), що зверталися до інспекції державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень і це порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право, що у свою чергу є підставою для звернення до суду.

Вимогами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, позивачі не довели належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами свої позовні вимоги, які є передчасними, тому місцевий суд правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують до уваги, оскільки притягнення до адміністративної відповідальності позивачів, не свідчить про їх належне звернення до компетентного державного органу, який б надав відмову чи не надав відповідь на їх звернення з приводу цього самочинного будівництва і наявність спору про право.

Отож, колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: