Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 361/1636/14-ц

провадження № 61-35971св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року у складі судді Петришин Н. М. та постанову Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Волохова Л. А., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_3 , який за заповітом від 12 серпня 1988 року успадкувала ОСОБА_4 , яка є його бабою, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала в спадковому будинку на день відкриття спадщини і до дня своєї смерті. Спадкові права на будинок ОСОБА_4 в нотаріальній конторі за життя не оформила. Разом із ОСОБА_4 у спадковому будинку з 1989 року проживав її син та його батько - ОСОБА_5 , що підтверджується його паспортом та довідками Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, і ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після її смерті, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 05 липня 2007 року ОСОБА_5 звернувся до Броварської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті матері, на що отримав лист в якому роз`яснено про необхідність надання правовстановлюючих документів на спадкове майно. З січня 2010 року ОСОБА_5 перебував у місцях позбавлення волі, де і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він як єдиний спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 у січні 2013 року подав до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_5 у грудні 2012 року, до складу якої увійшло право власності на будинок АДРЕСА_1 , набуте ОСОБА_5 у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 , яка отримала цей будинок у власність після смерті ОСОБА_3 у вересні 1988 року в порядку спадкування за заповітом останнього на її користь, зважаючи на те, що оформити набуте на будинок право власності він не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, позивач просив визнати за ним право власності на будинок у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 та встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_4 - її сином ОСОБА_5 , а після смерті останнього - ОСОБА_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 63,1 кв. м, житловою площею 24,9 кв. м, із надвірними будівлями та спорудами, до яких входять: сарай «Б», погріб «В», вбиральня «Г», колодязь «К», ворота «N1», огорожа «N2», хвіртка «N3». У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована на АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка № 293, видана 12 жовтня 2005 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, а отже, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління майном. Крім того, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, його вимоги про визнання за ним права власності є законними та обґрунтованими.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участі у розгляді справи, подала апеляційну скаргу.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскаржуваним рішенням не вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 . Суд визнав безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що заповіт ОСОБА_3 , складений ним 12 серпня 1988 року на користь ОСОБА_4 , є підробленим, оскільки питання дійсності заповіту було предметом судової перевірки у справі за позовом ОСОБА_2 до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання заповіту від 12 серпня 1988 року, складеного ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 , недійсним. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014року та постанову Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки рішенню Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2007 року про встановлення факту родинних стосунків, встановлення факту прийняття нею спадщини та визнання права власності на спадкове майно та рішенню Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2008 року про відмову у встановленні факту родинних стосунків, встановлення факту прийняття нею спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області є неналежним відповідачем у справі. Судова практика судів апеляційних інстанцій України щодо залучення органів місцевого самоврядування у якості відповідача у справах про спадкування майна, до якого орган місцевого самоврядування не має жодного правового відношення, визначає його, як неналежного відповідача. Вона є єдиною спадкоємицею майна за законом після її діда ОСОБА_3

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , про що свідчить актовий запис про смерть від 26 вересня 1988 року № 86, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_2 , який останній за життя заповів ОСОБА_4 на підставі заповіту від 12 серпня 1988 року, посвідченого секретарем Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області.

Відповідно до Спадкового реєстру від 05 травня 2007 року спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не відкривалася, проте спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті останнього була зареєстрована та проживала з ним за однією адресою, що підтверджується матеріалами справи, зокрема копією будинкової книги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 03 травня 2006 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області.

Із спадкової справи № 457 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 вбачається, що її син ОСОБА_5 , як спадкоємець за законом, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, 05 травня 2007 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_5 відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду, що підтверджується листом Броварської районної державної нотаріальної контори від 11 квітня 2008 року № 2012.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Із спадкової справи № 209/13 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 убачається, що його син ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину, оскільки 13 березня 2013 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за АДРЕСА_1 . Листом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 08 квітня 2014 року за № 1025/02-14 ОСОБА_1 у видачі свідоцтва на спірний будинок відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на зазначені вище вимоги в указаній справі в частині вимог позивача про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 , повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР 1963 року.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно із статтями 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що ОСОБА_4 , на яку ОСОБА_3 склав заповіт щодо належного йому житлового будинку АДРЕСА_1 , як спадкоємець вступила у володіння та управління спадковим майном, тобто фактично прийняла спадщину, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_4 є такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована за вказаною адресою про що свідчить довідка № 293, видана 12 жовтня 2005 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області.

Ухвалюючи рішення про визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , суди попередніх інстанцій, дослідивши докази у справі й надавши їм належну оцінку, дійшли обґрунтованого висновку про те, що належними та допустимими доказами у справі, підтверджується, що позивач є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_5 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , а отже, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на будинок, визнання права власності на нього за ОСОБА_1 є ефективним способом захисту його прав.

Твердження заявника про те, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки рішенню Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2007 року про встановлення факту родинних стосунків, встановлення факту прийняття нею спадщини та визнання права власності на спадкове майно та рішенню Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2008 року про відмову у встановленні факту родинних стосунків, встановлення факту прийняття нею спадщини та визнання права власності на спадкове майно, є безпідставними, оскільки рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2007 року скасовано. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2009 року, що набрало законної сили 05 січня 2010 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено та встановлено відсутність будь-яких підстав для визнання за нею права власності на спадкове майно - домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2008 року, на яке посилається заявник у своїй касаційній скарзі, взагалі відсутнє в матеріалах справи.

Доводи заявника проте, що Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області неналежний відповідач у справі, є необґрунтованими, оскільки судовими рішеннями, що набрали законної сили встановлено, що ОСОБА_2 немає жодних прав на спадкування домоволодіння АДРЕСА_1 , а отже, враховуючи відсутність інших спадкоємців, відповідачем за цим позовом є орган місцевого самоврядування.

Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі; враховуючи правомірний правовий результат вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в апеляційній скарзі та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.

Таким чином, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2014року та постанову Апеляційного суду Київської області від 15 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик