Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

провадження №22-ц/824/12537/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва

в складі судді Оксюти Т.Г.

від 10 липня 2019 року

у справі №760/22071/18 Солом'янського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свого обов`язку щодо надання матеріальної допомоги на утримання сина, а також на те, що відповідач має мінливий дохід, просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 5 000,00 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2019 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права та неправильнимзастосування норм матеріального права, без повного та всебічного з'ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а саме положення статті 182 СК України, оскільки при визначенні розміру аліментів судом не враховано, що відповідач є безробітним та не має стабільного постійного доходу, що є істотною обставиною при вирішенні справи.

Судом також не враховано, що відповідач в судовому засіданні зазначив про те, що може сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 3000 грн.

Суд, встановивши, що відповідачу на праві власності належить дві квартири, не взяв до уваги, що саме по собі володіння нерухомим майном не приносить прибутку. До того ж в одній із квартир проживає мати відповідача, а в іншій сам відповідач, що унеможливлює здачу таких квартир в оренду.

За наведених обставин просив змінити рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10.07.2019 та ухвалити нове рішення, яким визначити розмір аліментів у сумі 3000 грн.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивачка подала відзив, посилаючись на те, що наведені відповідачем доводи є безпідставними та необґрунтованими, а тому не мають братися до уваги суду. Просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка вказувала на те, що відповідач є здоровим та працездатним, офіційно не працює та попри це має мінливий дохід, а тому повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Також, вказала на те, що відповідачу на праві власності належить нерухоме майно, а саме дві квартири в м. Києві, а також рухоме майно - спортивний автомобіль. Відповідач веде розкішний спосіб життя.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Встановивши відповідні правовідносини та застосувавши відповідні норми матеріального права, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку щодо обв`язку обох батьків утримувати дитину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для задоволення позову та стягнення аліментів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеність стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а також врахувавши мінливий дохід відповідача, потреби для дитини відповідного віку та стан здоров`я дитини, дійшов правильного висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом враховано наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, а саме, що з 25.09.2015 ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб «SubaruWRXSTI». Також, відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 - АДРЕСА_3 .

Доводи апеляційної скарги, що наявність на праві власності нерухомого майна не приносить прибутку з тих підстав, що квартири не здаються в оренду, відхиляються колегією суддів, оскільки за приписами п. 3-1 ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує сам факт наявності на праві власності платнику аліментів нерухомого майна, та при цьому не з'ясовується факт користування таким майном та отримання від такого майна прибутку шляхом здачі в оренду.

Також, при визначенні розміру аліментів судом враховано, що відповідач фізично здоровий, працездатного віку, має змогу працювати та сплачувати аліменти на утримання дитини.

До того ж судом вірно зазначено в рішенні про те, що посилання відповідача на те, що він не має змоги сплачувати аліменти, оскільки є безробітним не звільняє його від обов`язку утримувати сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів для утримання дитини.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів, враховуючи наступне.

За приписами статті 51 Конституції України та статті 180 СК України обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Положеннями частини 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» (в редакції на час ухвалення рішення) прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Як зазначалось вище, дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, на момент ухвалення судом рішення дитині виповнилося 3 роки.

Отже, на час ухвалення судом першої інстанції рішення мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину становив 1699,00 грн.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що судом не враховано, що він не має достатнього доходу для сплати аліментів у розмірі 5000,00 грн. Також, зазначив про те, що в судовому засіданні суду першої інстанції він погодився із розміром аліментів в сумі 3 000,00 грн, однак суд першої інстанції даної обставини не врахував.

Наведені обставини свідчать, що розмір аліментів 5000,00 грн, який визначено судом, значно перевищує прожитковий мінімум необхідний для дитини. Розмір аліментів в сумі 3000,00 грн також значно перевищує прожитковий мінімум необхідний для дитини. Водночас, розмір аліментів в сумі 3000,00 грн відповідач визнав, про що зазначив в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі.

Поряд з цим, зважаючи на положення ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України, матеріали справи не містять доказів достатності доходу відповідача для сплати аліментів в сумі 5 000,00 грн, щомісячно, яку просила позивачка стягнути з відповідача.

Однак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаних обставин не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про визначення розміру аліментів в сумі 5000,00 грн, у зв`язку з чим рішення суду не може залишатися без змін.

Виходячи із прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до 6 років), та беручи до уваги те, що за приписами сімейного законодавства обоє батьків зобов`язані утримувати дитину, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів необхідно визначити в сумі 3000,00 грн, щомісячно, починаючи з 28.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі, якщо дитина потребує додаткових витрат, які викликані особливими обставинами, позивачка у відповідності до вимог ст. 185 СК України має право звернутися до суду з іншим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 000 грн); справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду Києва від 10 липня 2019 року - змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 рік) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) грн 00 коп., щомісяця, починаючи з 28.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай