Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 757/17090/16-ц

провадження № 61-29365св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - територіальна громада в особі Київської міської ради,

третя особа - Шоста Київська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року у складі судді: Фаркош Ю. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_6, після смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Вона (позивач) є спадкоємцем за законом першої черги, проте пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки після смерті сина у неї погіршився стан здоров'я й у період з 05 жовтня 2014 року до 14 березня 2016 року вимушена була проходити курс лікування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, строком у два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Суд першої інстанції виходив із того, що зазначені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та доведені належними доказами, а також із того, що відсутні відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями, у зв'язку з чим дійшов висновку про задоволення позову.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, справу направити на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Зазначала, що неповнолітній ОСОБА_5 є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_6, проте ні він сам, ні вона, як його законний представник, до участі у справі не були залучені. При цьому, суди помилково вважали, що права неповнолітнього не порушені.

Крім того, суди не звернули увагу на те, що жодних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк у позивача не було, наявність труднощів для звернення до нотаріуса вона не довела.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 757/17090/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син ОСОБА_3 - ОСОБА_6, після якого відкрилася спадщина на належне йому майно.

23 березня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_6

Постановою державного нотаріуса від 25 березня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв'язку із пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилалась на те, що нею пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_6 з поважних причин, у зв'язку з чим просила визначити їй додатковий строк.

Суд першої інстанції вважав, що причини, на які посилалася ОСОБА_3 як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, є поважними у розумінні статті 1272 ЦК України, тому задовольнив позов у повному обсязі.

З таким вирішенням спору не погодилась ОСОБА_4 (колишня дружина ОСОБА_6) та, діючи в інтересах і від імені неповнолітнього ОСОБА_5 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.

Зазначала, що її неповнолітній син є не приймав участі у справі, однак суд, задовольнивши позов ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вирішив питання про право неповнолітнього щодо участі у спадкуванні після померлого батька ОСОБА_6

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов'язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок, причому такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом із тим, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, але й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 15 грудня 2014 року колишня дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_4 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 звернулася до Шостої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

23 січня 2015 року розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_4 надано дозвіл на право відмови від прийняття спадщини малолітнім ОСОБА_5

11 лютого 2015 року ОСОБА_4 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 у встановлений законом строк подала до Шостої Київської державної нотаріальної контори заяву про відмову від належної ОСОБА_5 частини спадкового майна після смерті його батька.

Апеляційний суд, вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_4, яка діяла в інтересах і від імені неповнолітнього ОСОБА_5, зазначені вище обставини не врахував, не звернув увагу на те, що в мотивувальній та резолютивній частинах рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 січня 2017 року відсутні висновки суду про права та обов'язки неповнолітнього ОСОБА_5 та з огляду на це не з'ясував, чи має право ОСОБА_4 оскаржувати в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи зазначене, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 листопада 2017 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило