ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8203/18Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/817/138/19 Доповідач - Ткач З.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Ткач З.Є.

суддів: Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря Романюк Х.Ю.

з участю представника Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Сліворського О.Ю., представника прокуратури Тернопільської області - Свачій М.І., ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/8203/18 за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року та за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Прокуратури Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Тернопільської області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Тернопільської області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

В позові та заяві про уточнення підстав та предмету позову, ОСОБА_3 посилався на те, що 24 січня 2014 року розпочато кримінальне провадження №0000251, правова кваліфікація - ч. 1 ст. 125 КК України, про те, що 21 січня 2014 року близько 20.30 годин біля магазину «Продукти», що по вул. Сагайдачного, 2, в м. Тернополі двоє працівників охоронної фірми «Максима» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побили його, в результаті чого йому було заподіяно фізичний біль.

З 24 січня 2014 року по теперішній час Головне управління Національної поліції в Тернопільській області та прокуратура Тернопільської області, щоб прикрити кримінальні правопорушення, які вчинені відносно нього: приховують від нього розслідування кримінального провадження №0000251; вчиняють незаконні дії, що викликають сумнів в об'єктивності, неупередженості та незалежності у його розслідуванні; необґрунтовано зволікають з розглядом його звернень та клопотань; приймають передчасні незаконні та протиправні рішення у справі; викривляють внесені відомості у Єдиному реєстрі досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000251 щоб уникнути контролю та не розслідувати його, щоб прикривати протиправні діяння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо нього.

Порушення його прав та інтересів було встановлено судовими рішеннями про незаконність рішення в результаті йому заподіяно моральну шкоду, яка настала в результаті зневаги його відповідачами прийнятими протиправними рішенням та протиправною бездіяльністю, а також протиправними діями, направленими на їх вчинення, що скривдило його і принизило його честь, гідність, ділову репутацію, від чого зазнав утиску та обмеження у визнанні, реалізації та користуванні своїми правами і свободами у формі прямої та непрямої дискримінації його за ознакою меншовартості.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначає характером правопорушень, ступенем вини відповідачів, глибиною душевних та фізичних страждань. Він втратив довіру до прокуратури, невизначеністю ситуації, стурбованістю і тривогою через те, що ситуація триває довго, змушений був звертатися до суду для поновлення своїх прав. Глибоким відчуттям несправедливості, зазнав розчарування та страждання, що призвело до зміни звичного способу життя, що негативно відобразилась на його самопочутті та здоров'ї.

У зв'язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнення солідарно з відповідачів заподіяну моральну шкоду в розмірі 2 000 000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року вирішено:

"Задовольнити частково позов ОСОБА_3 до Прокуратури Тернопільської області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити."

04 грудня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено додаткове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_3 на відшкодування витрат пов'язаних з розглядом справи в розмірі 277,40 грн.

Не погодившись із рішенням суду, Головним управління Національної поліції в Тернопільській області подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3

Вказує, що факт прийняття рішення слідчим у кримінальному провадженні, що було скасоване у зв'язку із процесуальним порушенням, не свідчить про спричинення моральної шкоди та не підтверджує підстави її відшкодування. Наголошує на тому, що зазначена правова позиція збігається з практикою Європейського суду з прав людини з питань відшкодування моральної шкоди (рішення "Гарнага проти України") констатація судом порушення сама по собі становить достатню справедливу сатисфакцію за будь-яку моральну шкоду.

Також на адресу суду надійшли апеляційні скарги ОСОБА_3 та Прокуратури Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року.

ОСОБА_3 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішень, просить вищенаведені рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати на суму 23152,40 грн.

Зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив факт протиправності відповідачів, наявність шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між фактами протиправності (порушення його особистих немайнових прав) і вимушеними витратами, які він повинен понести. Однак присуджений розмір моральної шкоди - 4000 гривень є необґрунтованим та не відповідає принципам розумності та виваженості.

Прокуратура Тернопільської області вважає вказані рішення суду незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню на підставі ст.376 ЦПК України, через недоведеність обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що позивач не надав жодних доказів того, що йому завдано моральної шкоди працівниками прокуратури, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених трудових чи службових обов'язків, не довів причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається.

Також наводить правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №640/3837/17. Відповідно до якої факт закриття кримінального провадження у справі за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, подальше його скасування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади.

14 січня 2019 та 17 січня 2019 року ОСОБА_3 подав відзиви на апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та Прокуратури Тернопільської області, в яких просив задовольнити його апеляційну скаргу та стягнути з відповідачів моральну шкоду на суму 2000000 грн. та 23152,40 грн. понесених ним судових витрат.

Відзиви мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції, що заподіяна йому моральна шкода, спричинена фактами порушення його прав протиправними рішеннями та протиправною бездіяльністю органів прокуратури та поліції в рамках кримінального провадження - правильними.

21 січня 2019 року Прокуратура Тернопільської області подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, в якому просила скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення моральної відмовити. Також просила компенсувати за рахунок держави судовий збір за внесення апеляційної скарги у даній справі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони підтримали доводи викладені в апеляційних скаргах.

Представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Сліворський О.Ю. та представника прокуратури Тернопільської області Свачій М.І. просили рішення суду скасувати і постановити нове, яким у позові ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 просили рішення суду в частині стягнення моральної шкоди скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та Прокуратури Тернопільської області підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що судовими рішенням, які набрали законної сили, встановлено неправомірність бездіяльності та рішення посадових осіб відповідачів, то ОСОБА_3 має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю та рішеннями, а тому з врахуванням вимог розумності та справедливості, тривалість кримінального досудового розслідування більше чотирьох років.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що слідчим Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000251 за фактом того, що 20 січня 2014 року близько 20 год. 30 хв. працівники охоронної фірми «Максима» поблизу магазину «Продукти» по вул. Сагайдачного, 2 в м. Тернополі спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_3

Постановою слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області від 28 березня 2014 року кримінальне провадження №0000251 від 24 січня 2014 року закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2015 у справі №607/15329/15-к, скасовано постанову слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області від 28 березня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000251 від 24 січня 2014 року та направлено для продовження досудового розслідування.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Сиротюк В.М. від 30 грудня 2015 року, кримінальне провадження за №0000251 від 24 січня 2014 року, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2016 року у справі №607/15329/15-к, скасовано постанову старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 30 грудня 2015 року, про закриття кримінального провадження №0000251 від 24 січня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року у справі №607/15329/15-к, задоволено заяву ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області, прокурорів у кримінальному провадженні №0000251, внесеному в ЄРДР від 24 січня 2014 року та направлено копію ухвали начальнику слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області та прокурору Тернопільської місцевої прокуратури для визначення іншого слідчого у кримінальному провадженні №0000251, внесеному в ЄРДР від 24 січня 2014 року та здійснення досудового розслідування.

Постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 22 січня 2018 року закрито кримінальне провадження №0000251 від 24 січня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 у справі №607/1133/18, скасовано постанову слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 22.01.2018 р. про закриття кримінального провадження №0000251 від 24 січня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

На даний час проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000251 від 24 січня 2014 року, що не заперечується учасниками справи.

Також суд взяв до уваги допитаних у судовому засіданні покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які пояснили, що з часу початку проведення досудового розслідування у ОСОБА_3 пригнічений стан, він нервується і звертається до лікаря та психолога за допомогою.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, предметом розслідування якого зокрема є завдання йому тілесних ушкоджень, - службовими особами Головного управління Національної поліції в Тернопільській області виносилися незаконні постанови про його закриття, які в подальшому скасовувалися слідчими суддями. Також позивач зазначав, що досудове слідство здійснюється неефективно протягом 4 років внаслідок чого йому завдано моральної шкоди у розмірі 2000000 грн.

В обґрунтування цього надав копії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2015 року у справі №607/15329/15-к, провадження №1-кс/607/5672/2015, ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2016 року у справі №607/15329/15-к, провадження №1-кс/607/1566/2016, та ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 у справі №607/1133/18.

Проаналізувавши зміст постанов слідчих, якими приймались рішення про закриття кримінального провадження, та ухвали суду, якими скасовані постанови про закриття кримінального провадження, апеляційний суд встановив, що підставою для їх скасування стало допущення слідчими СВ Тернопільського МВ УМВС України неповноти досудового розслідування.

Позивач вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував незаконними процесуальними рішеннями органів поліції з огляду на їх скасування слідчими суддями, що призвели до неефективного здійснення досудового розслідування слідчими СВ Тернопільського МВ УМВС та прокурорами - процесуальними керівниками в рамках кримінального провадження протягом тривалого часу.

При цьому ухвалами слідчих суддів не встановлено неправомірних або незаконних дій слідчих, оскільки всі постанови були скасовані з посиланням на неповноту розслідування.

А єдиною підставою для винесення ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2016 року про відвід слідчого та прокурора у кримінальному провадженні було тривале розслідування кримінального провадження.

Однак як вбачається з матеріалів справи дану ухвалу слідчого судді виконано та змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні.

Таким чином, позивачем не було доведено протиправність дій службових осіб СВ Тернопільського МВ УМВС та прокуратури Тернопільської області, та що внаслідок таких дій він зазнав приниження честі, гідності, ділової репутації, утиску та обмеження у визнанні, реалізації та користуванні своїми правами і свободами у формі прямої та непрямої дискримінації його за ознакою меншовартості, внаслідок чого йому була заподіяна моральна шкода.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди.

При цьому колегія суддів зазначає, що оскарження позивачем до суду прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування (прокурором) під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства.

Реалізація такого механізму оскарження постанов слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 641/2328/17.

Тому ухвали слідчих суддів про скасування постанов про закриття кримінального провадження та призначення іншого слідчого у кримінальному провадженні для здійснення досудового розслідування свідчать про реалізацію ОСОБА_3 передбаченого чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора в рамках кримінального провадження, і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1174 ЦК України.

Матеріали справи також не містять доказів про те, що посадовими особами органу прокуратури та Головного управління Національної поліції в Тернопільській області вчинено будь-які протиправні дії стосовно ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000251. Так як вже було зазначено вище права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Оскільки позивач ОСОБА_3 не довів причино-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Відповідно до ч. ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду;

Судовий збір за подання Прокуратурою Тернопільської області апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп., за подання Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп. документально підтверджується платіжними дорученнями відповідно №1668 від 12 грудня 2018 року, №12516 від 13 грудня 2018 року. (т.2 а.с. 1, 15)

З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, а апеляційні скарги Прокуратури Тернопільської області та Головного управління Національної поліції в Тернопільській області підлягають задоволенню, - судовий збір в сумі 2114 грн. 40 коп., сплачені апелянтами за вищенаведеними платіжними дорученням підлягаю поверненню з Державного бюджету Прокуратурі Тернопільської області та Головному управлінню Національної поліції в Тернопільській області.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 382, 389 ЦПК ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та Прокуратури Тернопільської області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2018 року та додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 грудня 2018 року скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Прокуратури Тернопільської області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг, понесені Прокуратурою Тернопільської області (одержувач - прокуратура Тернопільської області /м. Тернопіль, вул. Листопадова, 4/ р/р 4091 в ДКСУ в м.Київ, МФО 820172, ідентифікаційний код одержувача 02910098, код економічної класифікації видатків бюджету - 2800) у розмірі 1057,20 грн. та Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Валова, 11, Код ) у розмірі 1057,20 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 лютого 2019 року.

Головуючий: Ткач З.Є.

Судді: Міщій О.Я.

Шевчук Г.М.