Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/699/19
Провадження № 2/499/436/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"30" вересня 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій просили визнати за ними право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті їх матері, а саме на земельну ділянку.

В позові посилалася на наступні обставини: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивачів, за життя мати склала заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно позивачам. У визначений термін позивачі звернулися до нотаріальної контори, однак встановили, що свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, належну їх померлій матері отримати не можуть у зв`язку з тим, що в державному актів вказаний невірний кадастровий номер, оскільки він не збігається з відомостями внесеними до Державного земельного кадастру, в державному акті - :01:002:0049, а в кадастрі - :01:002:0049, разом з тим, всі інші відомості повністю збігаються. У зв`язку з тим, що на даний час відділи Держгеокадастру не мають повноважень щодо внесення виправлень в державний акт, та не можуть видати інший, оскільки власник земельної ділянки помер та її правоздатність припинилася, тому нотаріусом неможливо встановити склад спадкового майна, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Дані обставини перешкоджають позивачам реалізувати своє право на отримання спадщини, у зв`язку з чим просять суд їх позов задовольнити.

В судове засідання позивачі не з`явилися, проте надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимогах наполягали.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з положенням ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

За життя померла ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно в рівних долях - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Відповідно до наданого оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №374588, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 2,00 га, яка розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області та надана для ведення особистого селянського господарства, акт зареєстровано за №23, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0049, дата реєстрації 22.05.2006 рік, надана на підставі розпорядження райдержадміністрації Іванівського району Одеської області від 25.11.2005 року №579/А-2005.

Разом з тим, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, ОСОБА_3 на підставі державного акту від 22.05.2006 року серії ЯА №374588 належить земельна ділянка 2,00 га, яка розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області для ведення особистого селянського господарства, надана на підставі розпорядження райдержадміністрації Іванівського району Одеської області від 25.11.2005 року №579/А-2005, кадастровий номер :01:02:0049.

Отже, відповідно до зазначеної інформації, суд приходить до висновку, що при видачі державного акту ОСОБА_3 було допущено помилку при зазначенні кадастрового номеру земельної ділянки, оскільки всі інші її реквізити повністю співпадають.

Позивачі спадщину у встановлений законом строк після смерті ОСОБА_3 прийняли, звернувшись у встановлений законом термін до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи та отримали свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна.

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку позивачі не можуть, оскільки оригінал державного акту містить розбіжності з Державний земельним кадастром в частині зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, що підтверджується постановами нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, єдиним способом захисту позивачів свого права на спадщину, було звернення до суду із позовом про визнання права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення, а ст. 81 ч. 1 п. «г» ЗК України встановлено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини

Відповідно до п. б ч. 2 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час відкриття спадщини), право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину.

Згідно до п.2 ч. 6 ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції на час відкриття спадщини) на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень,роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2009 року «Про затвердження порядку здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку» (чинному на час відкриття спадщини) територіальний орган Держкомзему за місцезнаходженням земельної ділянки проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї. Власник земельної ділянки подає для здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку : а) державний акт з відміткою нотаріуса про перехід права власності на земельну ділянку; б) цивільно - правовий договір про відчуження земельної ділянки у разі набуття права власності на земельну ділянку за таким договором або свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 на законних підставах мала право власності на земельну ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0049, а невірно зазначений кадастровий номер в державному акті є наслідком допущення технічної помилки.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву - задовольнити.

На підставі ст. ст. 1218, 1223, 1225, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована АДРЕСА_2 ) до Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області (місцезнаходження: вул. Анастасіївська 125, с. Бузинове Іванівського району Одеської області, код ЄРДПОУ 05582067)про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з 1/2 частини земельної ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0049.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з 1/2 частини земельної ділянки площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0049.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Якщо апеляційну скаргу не було подано, то рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. В. Погорєлов