Провадження № 2/742/1061/19
Єдиний унікальний № 742/2488/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого-судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.А., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов мотивований тим, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що в сукупності свідчить про свідоме нехтування ним своїми обов`язками, тому позивачем і подано позов про позбавлення відповідача батьківських прав.

У судове засідання позивачка не з`явилася, проте надіслала заяву, в якій просить розглядати справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Проти позбавлення його батьківських прав не заперечує, що підтверджується відповідною заявою (а.с.34).

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника служби у справах дітей та прийняття законного рішення в інтересах дитини (а.с.36).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції у Чернігівської області (а.с. 13).

Відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 квітня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 03.10.2017 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що на підставі виконавчого листа №2/742/513/15 від 07.04.2015, виданого Прилуцьким міськрайонним судом з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів доходу на користь позивачки та станом на червень 2019 року заборгованість по аліментам становить 58592,39 грн, в зв`язку з чим постановою державного виконавця на нього було накладено штраф (а.с.22-23).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, довідки виконавчого комітету Ладанської селищної ради від 08.07.2019 за №1624 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 де матір`ю створені всі необхідні умови для розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 08.07.2019 (а.с.15-16, 25).

Відповідно до довідки наданої ДНЗ (я/с) «Червона шапочка», питаннями виховання ОСОБА_3 займається його мати, батько участі у вихованні сина не приймає, до садочку не з`являвся (а.с. 20).

Згідно довідки Ладанської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 09.07.2019 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на медогляд і при захворюваннях до данного закладу приводить мама і бабуся, батько з дитиною до лікаря не з`являвся і здоров`ям не цікавився (а.с.24).

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 09.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 добровільно відмовляється від виховання та утримання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та просить розглядати справу щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина в Прилуцькому міськрайонному суді за його відсутності (а.с.34).

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).

При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).

При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України).

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, окрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до висновку Прилуцької районної державеної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таке буде доцільним та відповідатиме інтересам малолітньої дитини (а.с.33).

Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, а тому суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як це не заперечується і самим відповідачем по справі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа - служба у справах дітей Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області (м.Прилуки, вул.Київська, 220) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя О.Ільченко