УХВАЛА

"20" лютого 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Чередник В.Є.

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу 640/12336/15-ц (6/640/72/19) за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Абрамової Аліни Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ :

18.02.2019 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане подання, в якому заявник просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом №640/12336/15-ц виданим 14.12.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 1 216954,11 грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що на виконанні Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження 56618614 з виконання виконавчого листа № 640/12336/15-ц виданого14.12.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" боргу в розмірі 1 216954,11 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_2, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1. Виконавцем 18.06.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем 26.06.2018 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явився, про причини неявки не повідомив виконавця. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 11.01.2019 повідомлено про те, що ОСОБА_2, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, неодноразово перетинав державний кордон України. За повідомленням Державної міграційної служби України від 10.01.2018, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, виданим 28.07.2008. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, у зв'язку з чим державний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

В судове засідання представник Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.21).

Згідно положень ст.441 ЦПК України Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, вивчивши доводи подання, перевіривши матеріали справи, вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

На виконанні Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження ВП№56618614 по виконанню виконавчого листа, виданого Київським районним судом м.Харкова 14.12.2015 р. по справі 640/12336/15-ц, по стягненню солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» загальної заборгованості за кредитним договором від 20.12.2005 р. у сумі 55391, 63 доларів США, що в еквіваленті становить 1216954,11 грн. (а.с.6).

18.06.2018 р. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Абрамовою А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №640/12336/15-ц виданого 14.12.2015 р., якою ОСОБА_2 зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.7 на звор.).

Копію вказаної постанови направлено боржнику ОСОБА_2 за адресою: м.Харків, вул.. Свободи (Іванова) 43, кв.9 (а.с.8).

Згідно відповіді № від 24.01.2019 та № від 24.01.2019 на запити до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників, які отримують пенсії, за параметрами запиту: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, інформації не знайдено (а.с.9).

Згідно відповіді № від 21.01.2019 та № від 21.01.2019 на запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями за параметрами запиту: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 - інформація стосовно боржника-фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платника податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває (а.с.10).

Згідно відповіді автоматизованої системи «НАІС» за боржником на праві власності автотранспортні засоби не зареєстровані (а.с.11).

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про арешт рухомого майна боржника ОСОБА_2, згідно постанови про арешт майна боржника від 08.08.2018 р. державного виконавця Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області Абрамової А.С. (а.с.12).

Згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади м.Харкова за параметрами запиту: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у Реєстрі територіальної громади міста Харкова відомості відсутні (а.с.18).

За обліками ГУ ДМС України в Харківській області та системи ЄІАС УМП значиться ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 28.07.2008 терміном дії 28.07.2018 року, органом 6302 (а.с.19).

Відповідно до ч. 5 ст 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Проте особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Крім того, за положенням ч. 2 ст. 12 ЦПК України щодо змагальності, наявність вини та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Статтею 33 Конституції України регламентовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері встановлений Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

За ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобіганню злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворішим заходом впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементами є не тільки наявність у нього невиконаного зобов'язання, а також доведеність факту свідомого ухилення від виконання такого зобов'язання.

У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Наявність умислу (чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково) та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні достатні докази на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання судового рішення.

Також, відповідно ч.1. ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно супровідного листа від 18.06.2018 р. боржнику та стягувачу направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2018 р., надано також копію списку поштоих відправлень, однак матеріали справи не містять даних про вручення боржнику - ОСОБА_2 постанови про відкриття провадження, як і не містять даних про направлення та вручення боржнику викликів державного виконавця.

Крім того, доводи державного виконавця щодо неодноразового перетинання державного кордону боржником ОСОБА_2 не підтверджені, а термін дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 закінчився 28.07.2018 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, що ОСОБА_2 отримував документи з виконавчої служби, а факти наведені державним виконавцем не свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, факт умисного ухилення боржника від виконання рішення суду є недоведеним, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 124, 129 Конституції України, ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст..12, 81, 263, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Абрамової Аліни Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Роз'яснити заявнику, що він не позбавлений права в процесі виконавчого провадження на повторне звернення до суду зі спірного питання у випадку вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, та наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018

Суддя Чередник В.Є.