Справа № 2-800/11
Провадження № 22-ц/801/1858/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Сало Т. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 рокуСправа № 2-800/11м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Войтко Ю.Б., Марчук В.С., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року, ухваленого суддею Славінською Н.Л. в м. Шаргороді, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини,

встановив:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який по день смерті проживав і був зареєстрований в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області. Вона як спадкоємець в шестимісячний термін звернулася письмово з листом до Шаргородської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті батька, але відповіді на лист не отримала, а у зв`язку із станом здоров`я, сімейними обставинами та матеріальним станом виїхати в м. Шаргород не могла. Строк для прийняття спадщини вона пропустила також і через те, що в сільській раді їй пояснили, що вона може оформити спадщину в будь-який час, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, похоронила батька, що прирівнюється до прийняття спадщини. Вказане є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року позов задоволено. Визнано строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 пропущеним ОСОБА_2 з поважних причин та визначено останній додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 в шість місяців, починаючи з дня ухвалення рішення судом до 12.06.2012.

Не погодившись із вказаним рішенням, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скарга мотивована тим, що вона не була залучена до часті у справі, хоча є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_3 , а тому вказаним рішенням порушуються її права та інтереси; судом не було витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 ; причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не є поважними; судом не встановлено, що у володіння та управління спадковим майном вступила саме дружина ОСОБА_3 , яка на момент смерті останнього проживала спільно з ним за місцем відкриття спадщини, а ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини проживала в м. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області; вона не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оcкільки саме її мама вступила у володіння та управління спадковим майном, а про наявність заповіту вона дізналася лише під час оформлення спадщини після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Від Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Отже, при апеляційному розгляді слід встановити чи впливає прийняте по справі рішення будь-яким чином на права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, що подає апеляційну скаргу.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_3 (а.с.3).

Згідно заповіту від 23.09.1994, посвідченого виконавчим комітетом Калитинської сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області та зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій за №78, ОСОБА_3 все своє майно заповів дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно п. 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, правила книги шостої (Спадкове право) Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, останній день для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 припадав на 01.01.2004.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

У ч. 1 ст. 1270 ЦК України зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як слідує із копії спадкової справи №133/12 до майна померлого ОСОБА_3 , спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2 та 20.03.2012 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.95,98).

ОСОБА_1 , в обґрунтування свого права на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі посилається на те, що в оскаржуваному рішенні суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки вона є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 та має право на спадщину.

Апелянт з часу відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 не зверталася до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, що нею не заперечується, доказів її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини нею не надано та матеріали справи не містять, а тому ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину.

Інших обставин, які б стверджували про прийняття скаржником спадщини суду не подано.

Згідно положень ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Тому не прийнявши у встановлений законом строк спадщину після смерті батька, ОСОБА_1 втратила статус спадкоємця.

ОСОБА_1 стверджує, що після смерті батька ( ОСОБА_3 ) спадщину прийняла її мама шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, а відтак вона вважала, що після смерті матері вона буде її спадкоємцем та успадкує і майно батька.

Однак, ці твердження є помилковими, так як мама скаржника була спадкоємцем після смерті чоловіка ( ОСОБА_3 ) за законом, а апелянт в даному випадку могла бути спадкоємцем за заповітом.

Отже, ОСОБА_1 після смерті батька протягом шести місяців після його смерті повинна була подати заяву про прийняття спадщини.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які у відповідності до положень ст. 352 ЦПК України мають право на апеляційне оскарження рішення у цій справі, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена процесуальних повноважень для перегляду оскаржуваного рішення суду по суті.

У зв`язку з викладеним, дослідження інших доводів апеляційної скарги не має правового значення.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, апеляційний суд закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 362, 367, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Ю.Б. Войтко

В.С. Марчук