Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 520/15891/16-ц

провадження № 61-48882 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

представник позивачів - ОСОБА_3 ;

відповідач - ОСОБА_4 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року у складі судді Гірняк Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У червні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на житлове приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним.

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі (520/15891/16-ц) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та призначено до розгляду.

Ухвалою Київського районного м. Одеса від 11 квітня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_4 повернуто позивачеві, відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року скасовано, питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви передано для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року

у складі судді Пучкової І. М. об`єднано в одне провадження позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на житлове приміщення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що згідно з положеннями частин другої та третьої статті 193 ЦПКУкраїни, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Суд прийняв до уваги, що вимоги за первісним та зустрічним позовами взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, форма і зміст зустрічної позовної заяви відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, тому прийняв зустрічний позов та об`єднав його в одне провадження з первісним.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про прийняття зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на житлове приміщення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним, повернуто до Київського районного суду м. Одеси для виконання вимог пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду щодо прийняття зустрічного позову в переліку статті 353 ЦПК України не зазначена, а тому оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, що є підставою для повернення апеляційної скарги до суду першої інстанції для виконання вимог пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 26 грудня 2018 року касаційне провадження у справі відкрито та витребувано її із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на житлове приміщення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним; зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що право доступу до суду апеляційної інстанції, у тому числі для оскарження ухвали Київського районного суду

м. Одеси від 22 листопада 2018 року, є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, гарантовано Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом апеляційної інстанції порушено право, закріплене як Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, так і положеннями статтей 4, 43, 352 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2.2 Рішення Конституційного Суду України від 28 квітня 2010 року №12-рп/2010 усправі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини першої статті 293 ЦПК України (2004 року)(справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду), положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень. Аналізуючи ці норми Кодексу у взаємозв`язку з пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України. Конституційний Суд України дійшов висновку про можливість апеляційного оскарження судового рішення у випадках, коли закон не містить прямої заборони на таке оскарження. Висновки, до яких прийшов суд апеляційної інстанції, відмовляючи заявникам у відкритті апеляційного провадження, прямо протилежні та суперечать правовій позиції Конституційного Суду України. Вважають, що ухвала про прийняття зустрічного позову

від 01 листопада 2018 року може бути предметом апеляційного оскарження окремо від рішення суду.

Доводи особи, яка подала відзив

У січні 2019 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції

є законною і обґрунтованою. Просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі (520/15891/16-ц) за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності та призначено до розгляду.

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним.

Ухвалою Київського районного м. Одеса від 11 квітня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_4 повернуто позивачеві, відповідно до частини третьої статті 194 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2018 року скасовано, питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви передано для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року у складі судді Пучкової І. М. об`єднано в одне провадження позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на житлове приміщення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про прийняття зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на житлове приміщення та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним, повернуто до Київського районного суду м. Одеси для виконання вимог пункту 15.11 Перехідних положень ЦПК України.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -

ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції відповідає з огляду на таке.

У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Згідно з пунктом 15.11 Перехідних положень ЦПК України у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні

в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначено у частині першій статті 353 ЦПК України.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Отже, ухвала суду першої інстанції про прийняття зустрічного позову та його об`єднання в одне провадження із первісним позовом не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі 752/1016/17-ц (провадження

№ 61-19138сво18) дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі

від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтею 353 ЦПК України не передбачено право апеляційного оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про прийняття зустрічного позову.

Верховний Суд виходить з того, що заперечення учасників процесу щодо прийняття зустрічного позову та його об`єднання в одне провадження із первісним позовом розглядається судом при оскарженні рішення, ухваленого по суті спору. У зв`язку із цим право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, в аспекті апеляційного оскарження ухвали про прийняття зустрічного позову та його об`єднання в одне провадження із первісним позовом, підлягає обмеженню, яке застосовується з легітимною метою та зберігає пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції порушив право доступу до суду, яке гарантовано Конституцією України та Європейською конвенцією з прав людини, є безпідставними, оскільки ухвала про прийняття зустрічного позову та його об`єднання в одне провадження із первісним позовом підлягає оскарженню в апеляційному порядку одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення заявником норм чинного цивільного процесуального закону України та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець