РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/6541/19,

2-о/639/146/19

Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі головуючого - судді Єрмоленко В. Б.,

за участі секретаря: Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , заінтересована особа - Холодногірський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту народження,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Луганськ, а також встановити дані про її батьків.

Заявник зазначає, що отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження.

Встановлення факту народження необхідно ОСОБА_1 для державної реєстрації народження дитини.

Заявник подав до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх та розглядати справу без його участі.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник заінтересованої особи - Холодногірський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській областів судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без присутності заінтересованої особи та зазначив, що не має заперечень проти заявлених вимог.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,прийшов до наступного висновку.

Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 48 від 01.08.2019 року, виданого «Луганською міською багатопрофільною лікарнею» м.Луганська, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Луганськ народила дівчинку (а.с.11).

Батьки дитини не перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Артемівським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дівчинку ОСОБА_3 . Батьками дитини записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Частиною 1 ст.125 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини.

Згідно ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

В свідоцтві про народження ОСОБА_3 , батьком дитини зазначено ОСОБА_4 , дівчинка зареєстрована на прізвище батька, а не матері як зазначає представник заявника ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Статтею 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи (особи) створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м.Луганськ визнано тимчасово окупованою територією.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Холодногірським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області05.09.2019 року ОСОБА_2 (представнику матері ОСОБА_1 ) відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_1 , оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред`явлено свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 13).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Факт народження дитини вбачається зі змісту свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Артемівським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, де зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Луганськ народила дівчинку - ОСОБА_3 (а.с. 12).

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

Виходячи із вищевикладеного, взявши до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, оскільки заявник не має можливості надати до відділу ДРАЦС документи, передбачені законодавством України, які необхідні йому для отримання свідоцтва про народження, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 , необхідно встановити факт народження її доньки, народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Луганськ.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження.

Що стосується вимог заявника щодо внесення даних про батька до актового запису про народження дитини згідно ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері, то суд зазначає, що при реєстрації дівчинки, прізвище батька записано не за її вказівкою, а за заявою батька ОСОБА_4 , оскільки батьки дитини не перебувають у шлюбі. Доказів того, що заявник ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, суду не надано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.4, 5 , 13, 76-81, 133, 141,315-319 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України ст. 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»», суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , заінтересована особа - Холодногірський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про встановлення факту народження - задовольнити частково.

Встановити факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у м.Луганськ від матері - громадянки України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с.Лісне Лутугинського району Луганської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Лутугинським РСУДМС України в Луганській області, ІПН НОМЕР_3 , та від батька - громадянина України, ОСОБА_4 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Лутугинським РСУДМС України в Луганській області, ІПН НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Холодногірський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, місцезнаходження: м.Харків, вул. Маліновського, 10/14

Повний текст рішення складено 19.09.2019 року.

Суддя В. Б. Єрмоленко