КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/9237/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/10487/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану через представника Крилову Олену Леонідівну , на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року, ухвалене під головування суді Цукурова В.П., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у серпні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 115 766,55 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписала заяву № б/н від 09.07.2010, згідно з якою отримала кредитну картку «Універсальну». 24.03.2014 відповідачу переоформлено цю картку на кредитну карту «Gold» та відкрито картковий рахунок. Відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку за кредитом. Проте свої зобов`язання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість станом на 12.06.2018 у розмірі 115 766,55 грн, яка складається заборгованість за кредитом - 14 478,22 грн, заборгованість по процентам за користуванням кредитом за період з 09.07.2010 по 03.03.2018 у сумі 101 288,33 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2019 та з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.07.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що відповідач особистим підписом засвідчила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку та згодна, що заява разом з цими документами складає договір. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що вона не була ознайомлена з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Вважає, що кредитний договір повністю відповідає вимогам закону щодо письмової форми правочину, а користування кредитними коштами підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Крім того, дата, в яку відповідач здійснила останнє погашення заборгованості по кредиту не є датою, що зумовлює початок перебігу строку позовної давності. Строк позовної давності по щомісячним платежам починається з часу прострочення сплати щомісячного платежу, а по кредиту - зі спливом останнього місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору. Строк дії картки до 31.08.2017, а банк звернувся з позовом у серпні 2018 без пропуску позовної давності. Суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.03.2019 по справі 428/2873/17; в постанові від 01.03.2018 по справі 591/8058/15-ц; в постанові від 27.02.2019 по справі 743/150/17 та правової позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. Зазначає, що відповідач не надав доказів ні укладення кредитного договору, ні отримання відповідачкою кредитних коштів. У анкеті-заяві не зазначено прізвище та ініціали особи, якій належить підпис та відповідач вважає, що цей підпис відрізняється від її підпису. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач була ознайомлена з Умови та правилами надання банківських послуг та погодилася з ними. У правовому висновку, викладеному у постанові від 03.07.2019 Велика Палата Верховного Суду вказала, що анкета - заява разом з Умовами та правила надання банківських послуг та Тарифами банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору та не може бути договором приєднання. Крім того, банк вказує, що надав кредит 24.03.2014 та у відповідачки виникла заборгованість з 26.04.2014, проте з даним позовом банк звернувся більше ніж через три роки з часу виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Враховуючи ціну позову, а також ту обставину, що позивач, незважаючи на визнання судом його явки обов`язковою, проігнорував вимоги суду, у судове засідання жодного разу не з`явився та подав заяву про розгляд справи у його відсутності, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2010 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач вказувала, що не пам`ятає чи підписувала заяву - анкету у 2010 році, чи отримувала кредит та чи переофомлювала у 2014 кредитну карту.

Оскільки позивачем надано анкету - заяву, до якої додано копію паспорта відповідачки та виписку по рахунку за період з 01.07.2010 по 06.11.2018 суд вважав доведеним існування між сторонами договірних відносин.

Проте в анкеті - заяві зазначено кредитний ліміт 2 000 грн. Доказів збільшення кредитного ліміту до 15 000 грн та отримання відповідачкою таких коштів позивач не надав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про те, що позивачем не доведено, які саме умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і які саме тарифи і умови кредитування мали на увазі сторони, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, які брала на себе зобов`язання відповідач зі сплати процентів за користування кредитними коштами, винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови), виписки з картки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , за період з 01.10.2010 по 06.11.2018 та розрахунок заборгованості.

Позивач також надав довідку про те, що відповідач отримала картки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_6 та № НОМЕР_5 , вказавши строк дії останньої картки до серпня 2017.

Разом з тим, позивач стверджував, що уклав з відповідачкою один кредитний договір у вигляді заяви - анкети від 09.07.2010. У цій заяві - анкеті вказано, що відповідач виявила бажання отримати платіжну картку кредитка «універсальна» та вказала бажаний кредитний ліміт 2 000 грн.

Позивач проводить розрахунки відповідно до тарифів, що відносяться до кредитної картки «універсальна, 55 днів пільгового періоду» та додає витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», у яких вказано, що існує чотири види карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна Gold». Всі види карток мають різні умови щодо тарифів, процентів, штрафів. З яких підстав позивач проводить нарахування по картці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» останній пояснень не надав. Крім того, у наданих позивачем Тарифах не зазначено які тарифи були станом на 09.07.2010.

Позивач також не надав будь - яких доказів ні про видачу відповідачці пам`ятки клієнта, ні про те, яку саме картку їй видано при підписанні заяви - анкети, номер саме цієї картки та строк її дії. На фото, яке надано як доказ отримання картки, відсутнє зображення номера картки та строк її дії, а також відсутні дані про те, коли було зроблене фото (а.с. 117).

Зазначення у довідці про строк дії останньої картки до серпня 2017 не свідчить про те, що остання картка має відношення до заяви - анкети від 09.07.2010.

Згідно з розрахунком, складеним позивачем, заборгованість виникла з 26.04.2014. З цього ж розрахунку вбачається, що частину сум, які вносилися на погашення заборгованості позивач зараховував на погашення процентів. При цьому за розрахунком такі проценти змінювалися від 27, 6 % з 24.03.2014 по 01.09.2014, до 32,4 % з 01.09.2014 по 01.04.2015, а надалі до 42 %. З яких підстав сплачені суми зараховувалися на погашення процентів, якщо сторони не досягли угоди щодо розміру процентів за користування кредитними коштами та щодо зміни розміру таких процентів позивач пояснень не надав. На неодноразові виклики суду та визнання явки позивача у судові засідання обов`язковою останній жодного разу у судові засідання не з`явився.

Відповідно до виписки з картки НОМЕР_2 , операції по якій здійснювалися з 09.07.2010, грошові кошти знімалися з картки та погашалися і до 26.04.2014 заборгованості не було.

Відтак навіть у разі доведеності отримання кредиту у сумі 2 000 грн згідно з заявою - анкетою від 09.07.2010 такий кредитний ліміт, за розрахунками самого позивача, погашено.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, що підтверджується особистим підписом відповідача в кредитному договорі не спростовують висновків суду, оскільки у анкеті - заяві про будь - які умови договору, а також про видачу кредитної картки та строк її дії не зазначено.

Висновки суду першої інстанції відповідають висновках Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, а тому доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував правові висновки Верховного Суду колегія суддів вважає безпідставними.

Разом з тим, суд першої інстанції відмовив позивачці у позові і з підстав не доведеності позивачем позовних вимог, і з підстав пропуску позовної давності.

Такий висновок суду зроблений з порушенням вимог чинного законодавства щодо застосування позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Такий строк підлягає застосуванню лише у випадку, якщо судом встановлено, що право позивача порушено, але ним пропущено встановлені законом строки на звернення з вимогою про захист цього порушеного права. Якщо ж судом встановлено, що права чи інтереси позивача не порушено, строк позовної давності застосуванню не підлягає.

Оскільки за обставинами справи не встановлено наявності заборгованості відповідачки відповідно до заяви - анкети від 09.07.2010, на підставі якої заявлено позов, застосування позовної давності до спірних правовідносин є помилковим.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з виключенням із мотивувальної частини рішення посилання на застосування судом позовної давності.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2019 року змінити, виключивши із мотивувальної частини рішення посилання на відмову у позові за спливом позовної давності.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 24.09.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик