ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/807/1135/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу О рджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2019 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальної політики України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної служби статистики України, Національної комісії фінансових послуг України про відшкодування шкоди, спричиненої законотворчою діяльності у сфері загальнообов'язкового соціального страхуванням за підставами нещасного випадку на виробництві,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про відшкодування шкоди, спричиненої законотворчою діяльністю у сфері загальнообов'язкового соціального страхуванням у трудових відносин щодо нещасного випадку на виробництві.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року, позовну заяву було залишено без руху у зв'язку із її невідповідністю вимогам статті 175 ЦПК України.

Оскільки недоліки, визначені в ухвалі від 17 грудня 2018 року, були усунені не в повному обсягу, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом неправомірно визнано позовну заяву неподаною та повернуто її позивачеві, оскільки позовна заява подана з дотриманням вимог ЦПК України, а тому відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху та її подальшого повернення.

У відзиві на апеляційну скаргу Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, зазначає, що спір, який ініціює ОСОБА_3 за своїм позовом до органів державної влади, має в своїй основі публічно-правовий характер, оскільки вимоги позивача зводяться до оскарження дій, пов»язаних з нормотворчою діяльністю державних органів, а тому він належить до розгляду за правилами адміністративного судочинства.

У відзиві Державної служби статистики вказується, що суд правильно визнав, що ОСОБА_3 не усунула всіх недоліків позовної заяви, що дає підстави суду повернути таку заяву позивачу. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області у відзиві на скаргу зазначає, що позивач помилково вважає, що вона не є суб»єктом справляння судового збору за спором, пов»язаним із відшкодуванням шкоди, спричиненої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, оскільки це не відповідає змісту її вимог, згідно з якими вона пов»язує свої порушені права з нормотворчою діяльністю державних органів. Так як доказів про незаконність рішень державних органів, яких позивач визначила відповідачами, не мається, то дія п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» на цей спір не поширюється. Вважає, що суд обґрунтовано повернув заяву позивачу у зв»язку з не усуненням недоліків.

Міністерство соціальної політики у відзиві вважає ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.01.2019р. законною та обґрунтованою, тому просить відмовити в задоволенні скарги.

У відповідях на відзиви ОСОБА_3 вказує на їх безпідставність, тому просить не брати їх до уваги при розгляді її апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вбачається, що первісно до суду ОСОБА_3 було подано позовну заяви до Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у якій вона просила зобов»язати здійснити відшкодування шкоди, завданої у сфері законотворчої діяльності органами державної влади у галузі трудових відносин щодо нещасного випадку на виробництві, їй як дружині потерпілого від нещасного випадку на виробництві за рахунок: Головного Територіального управління юстиції у Запорізькій області - 5000 грн., органу місцевого самоврядування - 5000 грн., Міністерства юстиції України - 15 000 грн., Міністерства соціальної політики України - 15 000 грн., Державної служби статистики України - 15 000 грн., Міністерства Фінансів України - 15 000 грн.

При вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3, суддею виявлені недоліки позовної заяви, тому ухвалою від 17 грудня 2018 року позовна заява ОСОБА_3 була залишена без руху та надано строк для їх усунення (а.с. 33).

Судом першої інстанції було вказано позивачу про необхідність надання оновленої позовної заяви із зазначенням: всіх відповідачів, до яких заявлено вимоги, ціни позову, конкретизації змісту позовних вимог в частині визначення розміру відшкодування шкоди з кожного відповідача; викладу обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а також посилання на відповідні докази; зазначення відомостей про проведення позивачем заходів досудового врегулювання спору; визначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження, що позивачем не подано іншого позову до цих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав; долучення до позовної заяви документа про сплату судового збору.

На виконання вимог вищевказаної ухвали 27 грудня 2018 року ОСОБА_3 направила до суду уточнену позовну заяву, в якій в якості відповідачів зазначила шість юридичних осіб, якими порушені її права; зазначила заходи досудового врегулювання у вигляді спрямованих нею звернень до кожного з відповідачів; вказувала на свої пільги зі сплати судового збору; долучивши до позовної заяви докази, які, на її погляд, підтверджували її позовні вимоги (а.с. 36-53).

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що в установлений строк позивачем не усунуто у повному обсязі недоліки позову, оскільки не сплачено судовий збір за подання позовної заяви, що і стало підставою визнання неподаною позовної заяви ОСОБА_3 та повернення її позивачеві.

З таким висновком суду першої інстанції колегія не погоджується, виходячи з таких підстав.

В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_3 посилалась на положення статті 1175 ЦК України, якою передбачено відшкодування шкоди, завданої органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності.

ОСОБА_3 вказує, що її вимоги є вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також смертю фізичної особи.

Між тим, зазначає, що у зв»язку з нормотворчою діяльностю, ретельний аналіз якої вона наводить у позові, державних органів, яких вона визначила відповідачами у справі, спричинено їй шкоду тим, що на підставі змін у законодавстві, яке, на її думку, є недосконалим та суперечливим, їй відмовлено в нарахуванні утримання по втраті годувальника у зв»язку із смертю чоловіка, який отримав каліцтво внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Отже, підставами, як сама зазначає позивач в позовній заяві та уточненій позовній заяві, для відшкодування шкоди є положення статті 1175 ЦПК України.

При цьому, з позовної заяви та доданих документів вбачається, що сама позивач не є особою, якій спричинено каліцтво або інше ушкодження здоров»я.

Відтак, її позов не є таким, що підпадає під пільги, визначені п. 2 ч. 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», як помилково вважає ОСОБА_3

Разом з тим, колегія зважує на ті обставини, що об'єкти сплати судового збору, за які

справляється судовий збір, встановлені у статті 3 Закону ЗУ «Про судовий збір», частиною 2 якої визначені такі об»єкти, за які судовий збір не справляється.

Відповідно до п. 13 ч. 2 статті 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таке право закріплене у статтях 1173-1175 ЦК України, які згруповані за ознаками спричинення шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі органами державної влади, місцевого самоврядування та їх посадовими особами відповідними діями, рішеннями, зокрема і пов»язаними з нормотворчою діяльністю.

Отже, положення п. 13 ч. 2 статті 3 ЗУ «Про судовий збір» поширюються на спори, які виникають на підставах, передбачених статтями 1173-1175 ЦК України.

Таким чином, подана ОСОБА_3 позовна заява відноситься до категорії пільгових об'єктів, у відповідності до вимог п. 13 ч. 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", за яку не справляється судовий збір.

Оскільки суддя визнав неподаною та повернув позовну заяву позивачеві, пославшись на неусунення саме цього недоліку, колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3, що вона звільнена від сплати судового збору, але не у зв»язку зі спором про каліцтво у трудових відносинах, а згідно вищенаведеної норми ЗУ «Про судовий збір».

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія приходить до висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги, тому в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України вона підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а матеріали за позовом ОСОБА_3 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду - вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 січня 2019 року скасувати, а матеріали за позовом ОСОБА_3 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанову прийнято, складено та підписано 25 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: