ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Чернівці

Справа №727/6380/17

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Перепелюк І.Б., Яремка В.В.

секретар Андрушків С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради, виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Департаменту економіки Чернівецької міської ради, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Чернівецьке комунальне обласне бюро технічної інвентаризації, Міське комунальне бюро технічної інвентаризації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_13, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання договору купівлі-продажу недійсним,

за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Департаменту економіки ____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/22/19 Категорія 2

Чернівецької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_37, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Чернівецьке комунальне обласне бюро технічної інвентаризації, Міське комунальне бюро технічної інвентаризації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, приватний, нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Олійник Ірина Миколаївна, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_39, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_13, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно, за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси яких представляє адвокат Байцар Ігор Богданович, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2018 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 8 листопада 2018 року, (головуючий у 1-й інстанції Мамчин П.І.),

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з названим позовом.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що є власниками квартир в будинку АДРЕСА_1 та на підставі ч. 2 ст. 382 ЦК України є власниками допоміжних підвальних приміщень цього будинку загальною площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 - 42-11.

У підвальних приміщеннях знаходиться технічне обладнання, інженерні комунікації, які раніше використовувалося як котельня ОДКА «Чернівцітепломережа».

Дане підвальне приміщення без згоди співвласників багатоквартирного будинку було включено до переліку об'єктів комунальної власності на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14 лютого 2012 року №89/3 «Про оформлення права комунальної власності на об'єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівці», а також передано у приватну власність фізичні особі ОСОБА_3

Вважають, що спірні приміщення вибули з їх власності незаконно.

Просили визнати протиправним та скасувати п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14 лютого 2012 року №89/3 «Про оформлення права комунальної власності на об'єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівці», яким оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівці на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв.м., у тому числі приміщення 42-1 42-11;

визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17 лютого 2012 року, видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв.м., в тому числі приміщення 42-1 42-11, та скасувати його державну реєстрацію;

визнати протиправним Перелік об'єктів комунальної власності міста Чернівці, які підлягають приватизації в 2012 році, затверджений рішенням 18 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29 грудня 2011 року №363, в частині приватизації шляхом продажу з аукціону нежилих приміщень по АДРЕСА_1 (пункт 15 розділу 2 Переліку);

визнати недійсним укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу №1111 від 12 квітня 2012 року нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 42-11, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М.М., та скасувати його державну реєстрацію.

Під час розгляду справи спірні нежитлові приміщення підвалу були відчужені ОСОБА_37 на підставі договору купівлі-продажу від 8 вересня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 подала заяву про зміну предмету позову, в якій доповнила позовні вимоги та, крім зазначених вище, просила визнати приміщення підвалу 42-1 42-11 у житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, функціональним призначенням яких на момент здачі будинку в експлуатацію було забезпечення експлуатації будинку, а саме його опалення (вбудована котельня);

визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_37 договір купівлі-продажу №5649 від 8 вересня 2017 року нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 42-11, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М., та скасувати його державну реєстрацію;

визнати за нею право спільної сумісної власності на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв.м., у тому числі приміщення 42-1 42-11.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання договору недійсним відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання договору недійсним, витребування майна відмовлено.

Додатком рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 8 листопада 2018 року абзац перший та другий резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2018 року викладено в наступній редакції:

«У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14 лютого 2012 року №89/3 «Про оформлення права комунальної власності на об'єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців», яким оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв. м., в тому числі приміщення 42-1 42-11; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 лютого 2012 року, видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв. м., в тому числі приміщення 42-1 42-11, та скасування його державної реєстрації; визнання протиправним Переліку об'єктів комунальної власності міста Чернівців, які підлягають приватизації в 2012 році, затвердженого рішенням 18 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29 грудня 2011 року №363, в частині приватизації шляхом продажу з аукціону нежилих приміщень по АДРЕСА_1 (пункт 15 розділу 2 Переліку); визнання недійсним укладеного між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу №1111 від 12 квітня 2012 року нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв. м., що складаються з приміщень 42-1 42-11, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М.М., та скасування його державної реєстрації відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1 згідно інвентарної справи 42-1 42-11 допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, функціональним призначенням яких на момент здачі будинку в експлуатацію було забезпечення експлуатації будинку, а саме його опалення (вбудована котельня); визнання недійсним укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_37 договору купівлі-продажу №5649 від 08 вересня 2017 року нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв. м., що складаються з приміщень 42-1 42-11, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М., та скасування його державної реєстрації; визнання за ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв. м., в тому числі приміщення 42-1 42-11 відмовити.

На рішення суду та на додаткове рішення ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси яких представляє адвокат Байцар І.Б., подали апеляційну скаргу, в якій вважають їх незаконними та необґрунтованими, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Свої доводи мотивують тим, що підвальні приміщення є допоміжними, до якого входять технічні приміщення електрощитової, водомірного вузла та підсобні, що підтверджується матеріалами інвентарної справи та актом здачі в експлуатацію, й відповідно до вимог закону є їх спільною власність й окремо приватизації не підлягають.

Додатковим рішенням у порушення вимог ст. 270 ЦПК України внесено зміни до основного рішення суду та викладено в новій (іншій) редакції резолютивну його частину, і, як наслідок, скасовано резолютивну частину цього рішення.

Апелянти просять скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2018 року та додаткове рішення цього суду від 8 листопада 2018 року ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення та додаткового рішення, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скарги на рішення суду підлягають залишенню без задоволення, а на додаткове рішення суду - задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовів, суд першої інстанції виходив з того, що спірні нежитлові приміщення не відносяться до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку й не призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Колегія суддів вважає правильними зазначені висновки суду.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15 серпня 1997 року (т.1 а.с.30).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 січня 2017 року (т.1 а.с.26, 27).

Підставою позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначено порушення оскаржуваним рішенням міської ради їхніх прав як співвласників багатоквартирного будинку на володіння, користування і розпорядження спільною сумісною власністю, а саме допоміжними підвальними приміщеннями.

Відповідно до частини другої статті 382 Цивільного кодексу України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

За змістом частини 1 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ними спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно положень ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Як зазначено у п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09 листопада 2011 року у справі №1-22/2011, в аспекті конституційного звернення положення п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Згідно статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об'єктом нерухомого майна.

Відповідно до пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09 листопада 2011 року, за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців.

Судом установлено, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради депутатів трудящих від 9 березня 1967 року №110/6 організовано Дирекцію об'єднаних котелень та теплових мереж на госпрозрахунковому розрахунку з підпорядкуванням міськжитлоуправлінню (т.3 а.с.62).

До складу Дирекції об'єднаних котелень та теплових мереж входила газова котельня «Ватутіна» по АДРЕСА_1, що вбачається з відповіді міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» від 17.10.2017 року (т.3 а.с.58).

Зазначене підприємство змінювало свою назву й наказом МКП «Чернівцітеплокомуненерго» №271-в від 25 грудня 2008 року з балансу підприємства була списана котельня «Ватутіна» (т.3 а.с.59-61).

З відповіді Департаменту економіки Чернівецької міської ради від 04.07.2017 року також убачається, що у нежитлових приміщеннях підвалу загальною площею 121,80 кв.м. по АДРЕСА_1 розміщувалася котельня міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго», яка була ліквідована (т.1 а.с.195).

У зв'язку з ліквідацією обласного державного комунального підприємства «Чернівціоблтепломережа» та згідно з рішенням 41 сесії Чернівецько міської ради IV скликання від 16.02.2006 року №944 були прийняті у комунальну власність територіальної громади м. Чернівці об'єкти нерухомості та мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання, які розташовані на території міста, від ОДКП «Чернівціоблтепломережа» (т.1 а.с.41).

Рішенням 41 сесії Чернівецької міської ради IV скликання від 16 лютого 2006 року №944 надано згоду на прийняття в комунальну власність територіальної громади м. Чернівці об'єктів нерухомості та мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, які розташовані на території міста Чернівці, від обласного державного комунального підприємства «Чернівціоблтепломережа» (т.1 а.с. 48 зворот).

Відповідно до акту приймання-передачі, затвердженого рішенням 7 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 28 вересня 200 6року №114, були передані у комунальну власність територіальної громади міста Чернівці нежитлові приміщення на АДРЕСА_1, в яких розміщувалася котельня ОДКП «Чернівціоблтепломережа» (т.1 а.с. 48, 46-47).

Рішенням 18 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 29 грудня 2011 року №363 затверджено перелік об'єктів комунальної власності міста Чернівці, які підлягають приватизації в 2012 році, до якого було включено за порядковим №15 нежитлове приміщення підвалу літ. «А» по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.42-44).

14 лютого 2012 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради прийняв рішення №89/3 «Про оформлення права комунальної власності на об'єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців», яким оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівці на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв. м., у тому числі приміщення 42-1 42-11 (т.1 а.с.45).

17 лютого 2012 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради отримав свідоцтво про право власності на спірні приміщення (т.1 а.с.90).

Відповідно до договору купівлі-продажу №1111 від 12 квітня 2012 року, укладеного між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_3, нежитлові приміщення підвалу по АДРЕСА_1 були відчужені у власність останньої (т.2 а.с.123-126).

У подальшому ОСОБА_3 продала спірні приміщення ОСОБА_37, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 вересня 2017 року (т.4 а.с.158).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», додатку Б ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Частиною 9 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що нежилі приміщення житлового фонду, які використовуються підприємствами торгівлі, громадського харчування, житлово-комунального та побутового обслуговування населення на умовах оренди, передаються у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Згідно пункту 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують всі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або у тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати, купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування та в оренду.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у багатоквартирних житлових будинках можуть розміщуватись як допоміжні приміщення, так і інші приміщення, які не є допоміжними, а є нежитловими приміщеннями, призначеними для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійними об'єктами цивільно-правових відносин.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, призначених для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, які віднесені до житлового фонду, і нежилих приміщень, призначених для побутових та інших потреб непромислового характеру, що є самостійними об'єктами цивільно-правових відносин, необхідно виходити як з місця їх розташування, так і з загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема, способу і порядку їх використання.

Судом установлено, що спірне приміщення ще з 1967 року використовувалося як нежитлове приміщення спеціального призначення.

З інвентарних справ на будинок станом на 17.02.1958 - 20.12.1966 роки, 24.11.1997 рік (т. 1 а.с. 33-38, 75-80, т. 4 а.с. 100-106) вбачається, що на приміщення котельні була заведена окрема інвентарна справа.

Згідно відповіді Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради від 15.12.2014 року електрозабезпечення будинку АДРЕСА_1 проводиться згідно лінійної схеми, яка виконана інспектором Чернівецького РЕМ. Електричний щиток у підвальному приміщенні був установлений працівниками котельні, яку ліквідували. На балансі КЖРЕП №6 вказаний електрощиток та рубильник не перебуває (т.1 а.с.49).

З відповіді міського комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» від 05.10.2017 року вбачається, що за обліковими даними регістрів бухгалтерського обліку підприємства в 2008 році все обладнання для котельні в будинку АДРЕСА_1 було демонтовано, ліквідовано та списано з балансу підприємства (т.3 а.с.66).

Спірні приміщення не входять до переліку захисних споруд цивільної оборони міста та не мають відповідного сполучення із захисною спорудою. В спірних підвальних приміщеннях електрощитових рубильників не числиться, що стверджується відповідями виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14.04.2015 року (т.3 а.с.67), 05.12.2014 року, від 19.11.2014 року, від 15.12.2014 року, від 12.12.2014 року (т.3 а.с.68, 69, 70, 71).

Згідно з інформацією, наданою управлінням надзвичайних ситуацій та мобілізаційної роботи від 14.11.2014 року, спірне приміщення від інших приміщень будинку відділене глухою стіною та ніякого сполучення між ними не має (т.3 а.с.72).

З відповіді КЖРЕП №6 від 09.12.2014 року вбачається, що електрощиток та рубильник був облаштований працівниками котельні, в подальшому був демонтований (т.3 а.с.73).

За таких обставин матеріалами справи стверджується, що у спірних приміщеннях підвалу багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 не знаходяться будь-які інженерні комунікації, технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир будинку, приміщення має окремий вхід й обліковувалося в інвентарних справах окремо від допоміжних приміщень будинку.

На час будівництва та визначення правового статусу спірних приміщень опалення та гаряче водопостачання багатоквартирних житлових будинків здійснювалося виключно централізовано, котельні м. Чернівці, у тому числі й спірна, обслуговували мікрорайон, а не окремий будинок.

Крім того, якби спірні нежитлові приміщення використовувалися для опалення й гарячого водопостачання виключно багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 як допоміжні приміщення, вони перебували б на балансі ЖРЕПу. Використання їх з 1967 року комунальними підприємствами, які забезпечували централізоване опалення і гаряче водопостачання у м. Чернівці свідчить про їх належність до нежитлових приміщень, які не відносяться до житлового фонду.

Як нежитлові приміщення котельні, спірні приміщення були обладнані насосною, електрощитовою, які були допоміжними приміщеннями котельні, а не житлового будинку. Згідно відповідей ЖРЕПу №9, ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» та виконавчого комітету Чернівецької міської ради електрощиток та рубильник у спірних приміщеннях був облаштований працівниками котельні та при ліквідації котельні в 2008 році був демонтований.

Доводи апеляційних скарг про те, що судами не застосовано вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права та належним чином дослідивши докази без порушень норм процесуального права дійшов висновку, що зазначені приміщення є нежитловими і не відносяться до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, тому на них не розповсюджується правовий режим спільної власності мешканців будинку.

Колегія суддів також відхиляє апеляційні доводи про те, що рішення суду суперечить висновку експертного будівельно-технічного дослідження, згідно якого спірні приміщення є допоміжними підсобними) приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, оскільки він не узгоджується з іншими доказами у їх сукупності, врахованими судом під час вирішення спору по суті.

Вимоги про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправним Переліку об'єктів комунальної власності м. Чернівці, які підлягають приватизації в 2012 році, визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних приміщень є похідними, й, відповідно, задоволенню не підлягають.

Ухвалюючи додаткове рішення у справі, судом першої викладено абзац перший та другий резолютивної частини основного рішення в новій редакції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 270 ЦК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Тобто додаткове рішення є самостійним судовим рішенням щодо конкретних позовних вимог, щодо яких судом не було ухвалено рішення.

Разом з тим, як убачається з оскаржуваного додаткового рішення, ним внесено зміни до основного рішення у вказаній справі шляхом викладення його резолютивної частини в іншій редакції, яка її дублює та доповнює, що суперечить положенням п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення стосовно вимог, невирішених основним, яким у задоволенні позову про визнання протиправним переліку об'єктів комунальної власності м. Чернівці, які підлягають приватизації в 2012 році в частині приватизації нежилих приміщень по АДРЕСА_1, визнання приміщення підвалу допоміжним приміщенням багатоквартирного житлового будинку та визнання за ОСОБА_1 права спільної сумісної власності на вказані приміщення, відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси яких представляє адвокат Байцар Ігор Богданович, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 вересня 2018 року залишити без змін.

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси яких представляє адвокат Байцар Ігор Богданович, на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 8 листопада 2018 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 8 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання протиправним Переліку об'єктів комунальної власності міста Чернівці, які підлягають приватизації в 2012 році, затвердженого рішенням 18 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29 грудня 2011 року №363, в частині приватизації шляхом продажу з аукціону нежилих приміщень по АДРЕСА_1 (пункт 15 розділу 2 Переліку) відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання приміщення підвалу 42-1 42-11 у житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, функціональним призначенням яких на момент здачі будинку в експлуатацію було забезпечення експлуатації будинку, а саме його опалення (вбудована котельня) та визнання за нею право спільної сумісної власності на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_1, загальною площею 121,80 кв.м., у тому числі приміщення 42-1 42-11 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: