ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року

м. Харків

Справа № 645/918/18

Провадження № 22-ц/818/667/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова, ухвалене 12 вересня 2018 року у складі судді Бабкової Т.В.,

у с т а н о в и в:

22 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, відновлення дошлюбного прізвища, стягнення з ОСОБА_2 аліментів на своє утримання у розмірі 1700 грн., починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років, та аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 07.07.2015 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає разом з позивачкою та знаходиться лише на її утриманні. Сімейне життя між сторонами у справі не склалося, шлюбні відносини фактично припинені. Відповідач є здоровою, працездатною особою, має постійний дохід, але офіційно не працює, кошти на утримання дитини не надає, хоча має для цього всі можливості. Інших неповнолітніх дітей та батьків похилого віку відповідач на утриманні не має. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує щомісяця державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. Зазначених коштів не вистачає для належного, необхідного та достатнього забезпечення як дитини, так і її особистого проживання.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано шлюб між сторонами, відновлено ОСОБА_1 дошлюбне прізвище "ОСОБА_1". Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 500 грн. щомісячно, починаючи з 22.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1 700 грн. щомісячно, починаючи з 22.02.2018 року до досягнення дитиною трирічного віку, а також судовий збір у розмірі 704 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду мотивовано тим, що сторони у справі дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї не можливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину. Відповідач з сім'єю не проживає, допомогу на утримання дитини не надає, дитина, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на повному утриманні позивача, тому відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання доньки. ОСОБА_2 є працездатною особою, як безробітний не зареєстрований, працює неофіційно, зокрема будівельником, за його особистим визнанням за останні роки декілька разів неодноразово виїжджав за межі України на заробітки, розмір отриманого ним доходу довести суду не може. При визначенні розміру аліментів на дитину та на дружину суд вважав установленим, що відповідач має достойний рівень життя, забезпечений житлом, інших осіб на утриманні не має. Розмір призначених аліментів виправданий дійсними потребами, визначений з урахуванням матеріального становища сторін, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

В поданій 02 листопада 2018 року апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення змінити, стягувати з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 779 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.02.2018 до досягнення дитиною повноліття, стягувати з нього аліменти на утримання дружини у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною трирічного віку. В частині задоволення позову про розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища позивача рішення суду не оскаржується.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. ОСОБА_2 посилається на те, що суд помилково вважав доведеною його спроможність сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 1500 грн. на дитину та 1700 грн. на дружину. Апелянт має нестабільний, мінливий дохід, на час подачі апеляційної скарги знаходиться без роботи, доходу не має. Сукупний розмір стягнутих судом аліментів у 3 200 грн. є занадто великим для непрацюючого. Також посилається на те, що стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку відбувається відповідно до вимог закону з дати набрання рішенням законної сили, а не з дати подачі позову. Тому немає підстав стягувати з нього вказані аліменти, починаючи з 22.02.2018.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Посилається на те, що відповідач матеріального не допомагав при народженні дитини. В добровільному порядку почав надавати матеріальну допомогу тільки після подачі дійсного позову до суду. Після повернення з роботи за кордоном стверджував, що коштів за виконану роботу не отримав. Донька з квітня 2018 року знаходиться на амбулаторному лікуванні у лікарні та потребує ортопедичне взуття, яке дорого коштує. Також дитині необхідне харчування, одяг й створення нормальних умов для життя, що повністю забезпечується за її рахунок, без участі батька.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині задоволення позову про розірвання шлюбу і відновлення дошлюбного прізвища позивача не оскаржується, суд апеляційної інстанції його в цій частині не переглядає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстровану шлюбі з 07 липня 2015 року. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 07 липня 2015 року (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). Дитина проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданої комунальним підприємством «Жилкомсервіс» дільниця № 54 16.02.2018 року за № 406 (а.с. 19).

Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із наданої ОСОБА_2 копії відомості з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 36410 від 31.10.2018 відсутня інформація про отримання ОСОБА_2 доходу з 2016 по 2018 роки (а.с. 94).

Згідно копії довідки ПП Управлінська Компанія «Житлофонд» № 237 від 17.10.2018 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 92).

Відповідно до ст. 7 Закону України № 2246-VIII від 07.12.2017 «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, прожитковий мінімум на працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1500 грн., суд першої інстанції правильно керувався ст.ст. 179, 180, 181, 184 СК України та обґрунтовано вважав, що відповідач є працездатною людиною, яка має належний стан здоров'я, на його утриманні інші діти або непрацездатні особи не перебувають.

Проте при визначенні аліментів у розмірі 1500 грн. суд не врахував, що зазначений розмір майже дорівнює прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнення такої суми аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України можливо у випадку доведення достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про реальний розмір доходів відповідача, тому не можна стверджувати про їх достатність для сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Крім цього, судова колегія враховує, що батьки несуть рівні обов'язки по утриманню дитини, тому забезпечення дитині прожиткового мінімуму у розмірі, визначеному законом, покладається як на батька, так і на матір.

За таких обставин, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру визначених судом аліментів на дитину частково обґрунтованими. Розмір визначених судом аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 підлягає зменшенню з 1500 грн. до 1000 гривень щомісячно, починаючи з 22 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Частина друга статті 84 СК України встановлює, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитини, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, джерелом її матеріального доходу є виключно державна допомога при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісяця, що підтверджується довідкою № 330 УПСЗНА у Немишлянському районі м. Харкова від 29.01.2018 року (а.с. 14).

Стягуючи аліменти на утримання дружини у розмірі 1700 грн., суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, стабільного доходу не має. Тому висновок суду про наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу позивачці суперечить встановленим у справі обставинам та не є обгрунтованим.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечує проти сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 700 грн. (а.с. 83).

Згідно п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

При цьому від дня пред'явлення позову, відповідно до ч.1 ст.191 СК України, стягуються аліменти на дитину. Вказана стаття не передбачає можливості стягнення аліментів на утримання дружини за цей же період.

Оскільки СК України не містить спеціальних норм, що встановлюють час з якого стягуються аліменти на дружину у разі проживання з нею дитини, підлягають застосуванню загальні норми ЦК України, що встановлюють підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Так, за змістом частин 3,5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини не є безумовним і виникає тільки у разі доведення наявності у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, на час звернення до суду з позовом обов'язок ОСОБА_2 з утримання дружини ОСОБА_1 не існував.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Тому, саме з часу набрання рішенням суду про визнання наявності у позивача права на отримання утримання від відповідача у останнього виникає обов'язок зазначене утримання надавати.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_2 і наявність підстав для зміни рішення суду в частині визначення розміру та періоду стягнення аліментів на утримання дружини, ОСОБА_1, до досягнення дитиною трирічного віку. А саме, аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 належить зменшити до 700 гривень. З рішення суду належить також виключити посилання на стягнення аліментів на утримання дружини з 22 лютого 2018 року.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2018 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1500 гривень до 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 22.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на її утримання з 1700 гривень до 700 (семисот) гривень до досягнення дитиною - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку.

Виключити з резолютивної частини рішення суду посилання на стягнення аліментів на утримання дружини з 22 лютого 2018 року.

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2018 року не переглядалося.

Поновити дію рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2018 року в частині, що була зупинена.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний