Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Чальцевої Т.В.,

при секретарі - Сєрих І.С.,

за участі представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суда м. Волноваха цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову зазначила, що 18.02.2014р. вона уклала з відповідачкою угоду про купівлю-продаж будинку за № 2 по провулку Молодіжному у м. Волноваха Донецької області 80 000 гривень. В рахунок оплати вартості будинку вона , у той же день, передала відповідачці 25000 гривень. Після чого, 04.04.2014р. вона сплатила відповідачці в рахунок оплати вартості будинку ще 16 000 гривень. При цьому, вони домовились, що решту грошей буде передано частинами протягом двох років, після чого договір буде нотаріально посвідчено. До теперішнього часу договір купівлі-продажу будинку не укладено. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням повернути сплачені кошти, але до теперішнього часу гроші не повернуті. Крім того, позивачці стало відомо, що у 2018р. вказаний будинок було продано, але гроші їй так і не повернули. У звязку з вищевикладеним, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь грошові кошти у сумі 41 000 гривень, які були внесені у якості авансу; судовий збір у сумі 704,80 гривень та витрати на правничу допомогу у сумі 1300 гривень.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; надала заяву про розгляд справи у її відсутність, за участі її представників ОСОБА_1, ОСОБА_2; позов просила задовільнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовільнити позов у повному обсязі з урахуванням доводів, викладених у позові .

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, суду пояснила , що позивачка ОСОБА_4 є її донькою. 18.02.2014р. її донька ОСОБА_4 уклала з відповідачкою усну угоду про купівлю-продаж будинку № 2 по провулку Молодіжному у м. Волноваха Донецької області за 80 000 гривень. В рахунок оплати вартості будинку ОСОБА_4П , у той же день, передала відповідачці 25000 гривень, про що мається відповідна розписка, укладена у присутності свідка ОСОБА_6 Після чого, 04.04.2014р. вона сплатила відповідачці в рахунок оплати вартості будинку ще 16 000 гривень, про що також було укладено відповідну розписку. Потім, у звязку із проведенням бойових дій у деяких районах Донецької області, її донька ОСОБА_4 разом із родиною були змушені виїхати за межі України. У вересні 2017р. ОСОБА_4 повернулась додому у м. Волноваха. По приїзду, ОСОБА_4 спілкувалась із ОСОБА_5 з приводу купівлі вказаного будинку, хоча необхідної суми грошей для купівлі зазначеного будинку на той момент не мала. Зі слів ОСОБА_5 позивачці ОСОБА_4 стало відомо, що станом на 2017р., у звязку із суттєвою зміною економічного та фінансового становища у країни та різким зростанням курсу долару США, вона вирішила збільшити вартість продажу будинку. ОСОБА_4 не була зацікавлена у купівлі будинку на таких умовах, вона неодноразово просила відповідачку повернути їй сплачені кошти. Крім того, в ході телефонної переписки позивачки з ОСОБА_5, остання повідомила, що продала будинок у кредит, обіцяла повернути частину грошей, однак до теперішнього часу нічого не повернула.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги, просила задовільнити у повному обсязі з урахуванням доводів, викладених у позові .

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, підкреслила, що договір купівлі-продажу не було укладено саме з вини позивачки; відповідачка, певною мірою, є постраждалою стороною, оскільки вона, через домовленість із ОСОБА_4 відмовила декільком клієнтам, які мали намір купити вказаний будинок, та на даний момент будинок не проданий та ніяких грошей від його продажу вона не отримала.

У задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює директором ЗОШ № 7 м. Волновахи. Вона знайома як з позивачкою, так і з відповідачкою по справі, оскільки ОСОБА_7 є її колегою, з якою вони разом працюють, а ОСОБА_4 її колишня учениця. 18 лютого 2014 року ОСОБА_5 попросила її бути присутньою у якості свідка при написанні розписки з приводу продажу її будинку, розташованого за адресою : Донецька область, м. Волноваха, пров. Молодіжний,2. У приміщенні школи , у підсобці, ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 25 000 гривень. Передача коштів відбувалась у її присутності, про що було складено відповідну розписку, яку вона підписала. Зі слів ОСОБА_5, які були підтверджені також і ОСОБА_4, їй було відомо , що загальна вартість будинку становила 80 000 гривень, яку ОСОБА_4 мала сплатити до кінця року. При передачі другої суми грошей у розмірі 16 000 гривень вона не була присутня. На скільки їй відомо, на даний момент будинок ОСОБА_5 не продано.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи у їх сукупності і перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 18.02.2014р. між позивачкою ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_5 було досягнуто домовленість про купівлю-продаж будинку № 2 по провулку Молодіжному у м. Волноваха Донецької області за 80 000 гривень. В рахунок оплати вартості будинку позивачка ОСОБА_4, у той же день, передала відповідачці 25000 гривень. Даний факт не оспорюється сторонами по справі та підтверджується як письмовою заявою, з тексту якої вбачається, що 18.02.104р. « ОСОБА_5 отримала у якості застави за купівлю будинку № 2 по провулку Молодіжному у м. Волноваха Донецької області від ОСОБА_4 25 000 ( двадцять пять тисяч) гривень», так і поясненнями свідка ОСОБА_6, у присутності якої було написано вказану розписку ( а.с. 7).

Частиною 1 ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2014р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була укладена письмова угода , відповідно до якої покупець передає продавцю завдаток в розмірі 25000,00 грн. в рахунок купівлі житлового будинку за адресою: будинку № 2 по провулку Молодіжному у м. Волноваха Донецької області ( а.с. 7)

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобовязання щодо купівлі будинку позивачем виконано не було, що визнано представником позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні. Доводи представника позивача ОСОБА_2 в той частині, що договір купівлі-продажу вказаного будинку не відбувся з вини відповідача ОСОБА_5, оскільки вона продала будинок іншим покупцям, суд не приймає до уваги , оскільки вказані твердження спростовується як поясненнями представника відповідача та поясненнями свідка, так і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.08.2018р., згідно якого станом на 17.08.208р. власником будинку № 2 по провулку Молодіжному у м. Волноваха Донецької області є ОСОБА_5 ( а.с. )

Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З договору завдатку від 18.02.2014 року вбачається, що позивачем передавався завдаток відповідачу в сумі 25 000 грн. Договір купівлі-продажу будинку не було укладено з вини позивача ОСОБА_4 За таких обставин, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині , а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача завдатку в сумі 25 000,00 грн.

Крім того, з пояснень представника позивача ОСОБА_2 та досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається,що 04.04.2014р. позивач сплатила відповідачці в рахунок оплати вартості будинку ще 16 000 гривень, що підтверджується відповідною розпискою ( а.с. 8)

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума чи рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Тобто, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку наявності зобовязання, яке б мало випливати з договору, укладеного між сторонами.

Оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку в установленому законом про отримання від позивачки ОСОБА_4 зазначеної суми, а саме -16 порядку між кошти у розмірі 16 000 гривень є авансом, що підтверджується розпискою, написаною відповідачкою 000 гривень (а.с.8).

На відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплатисторонами укладено не було, то передані відповідачці ОСОБА_5

Зі змісту зазначених норм закону можна зробити висновок, що аванс - це лише спосіб платежу і він не є зобов'язанням. Аванс не виконує забезпечувальної функції, він сплачується боржником у момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Той, хто отримав аванс, повинен його повернути. Боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором. У свою чергу кредитор не може бути зобов'язаним до повернення авансу у подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог у цій частині , а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 16 000,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 708,40 грн. та на правову допомогу у сумі 1300 гривень.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме - на 39 %, витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивача слід також стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 39% від 708,40 грн., та 39 % від 1300 грн., що становить 275 грн. та 507 грн. відповідно .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у сумі 275 ( двісті сімдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у сумі 507 ( пятсот сім ) гривень.

В рештій частині позов залишити без задоволення.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.02.2019р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняякщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.В. Чальцева