Борівський районний суд Харківської області
справа: № 614/791/19
провадження: 2/614/176/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

24.09.2019 р. Борівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Гуляєвої Г.М.

за участю секретаря Євтіхієвої С.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Борова цивільну справу №614/791/19, 2/614/176/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням

У С Т А Н О В И В :

05.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Борівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом позбавлення відповідача ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами.

Позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2287, виданого 12.09.2008 нотаріусом Борівської ДНК, на праві приватної власності належить житловий будинок, житловою площею 27,1 кв.м., що розташований у АДРЕСА_1 .

Під час перебування у шлюбі сторони по справі разом з їхньою спільною дитиною мешкали у належному позивачу будинку.

10.06.2014 шлюб між сторонами по справі розірвано в судовому порядку за обопільною згодою.

Після розлучення ОСОБА_3 з сином продовжували мешкати у будинку позивача, ніхто їм в цьому не перешкоджав. І лише 02 червня 2017 року відповідач після добровільного поділу спільного майна подружжя, за допомогою позивача вивезла все своє майно до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 і переселилась туди сама на постійне місце мешкання.

Зніматись з реєстраційного обліку у будинку позивача відповідач не бажає, посилаючись на те, що її реєстрація за місцем постійного проживання завадить її батькам отримувати субсидію від держави на сплату комунальних платежів.

Ухвалою судді від 09.08.2019 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

28.08.2019 до Борівського районного суду Харківської області надійшов відзив ОСОБА_3 , в якому відповідач просить закрити провадження в цивільній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки рішенням Борівського районного суду Харківської області від 09.08.2018, яке набрало законної сили 05.08.2019, вже вирішено спір по справі між тими самим сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

05.09.2019 до Борівського районного суду Харківської області надійшла відповідь позивача на відзив, згідно якого ОСОБА_1 спростовує твердження ОСОБА_3 , викладені у відзиві, з огляду на те, що у вказаній нею справі, по якій ухвалено рішення 09.08.2018, предметом позову була вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку за місцем проживання. В даній цивільній справі, що розглядається, предметом позову є вимога про усунення перешкод у користуванні позивачем правом власності на житловий будинок. Крім того, після ухвалення рішення, житлові відносини продовжили своє існування, при цьому, змінилися обставини, які спонукали позивача до пред?явлення позову. Вказані факти унеможливлюють закриття судом провадження по даній справі з обставин, викладених відповідачем.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, наведених у відзиві.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що мешкає в АДРЕСА_1 , позивача знає з народження. Сторони по справі розлучилися близько п?яти років тому, відповідач не проживає з колишнім чоловіком за місцем реєстрації близько двох років.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання пояснила, що знає сторін по справі як сусідів. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 жили разом, потім відповідач переїхала жити до батьків, згодом сторони примирилися та жили разом, після чого відповідач переїхала мешкати до сестри та вже близько двох років не мешкає за місцем реєстрації.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він мешкає в с. Піски-Радьківські з 2014 року. Йому відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розлучені, та остання не мешкає за місцем реєстрації близько двох років.

Судом встановлено, що згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.09.2008, зареєстрованого в реєстрі за №2287, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (а.с.13-18).

З копії рішення Борівського районного суду Харківської області від 09.08.2018 вбачається, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, відмовлено (а.с.19-20). Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 10.06.2014 року, яке набрало законної сили 20.06.2014 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.21). Згідно копії розписки від 02.06.2017 ОСОБА_3 не має претензій до ОСОБА_1 , спільне майно поділено порівну (а.с.12, 22). З Актів про непроживання особи за місцем реєстрації від 24.01.2019, 25.02.2019, 25.03.2019, 25.04.2019, 24.05.2019, 25.06.2019, 16.07.2019, вбачається, що по АДРЕСА_1 з 02.06.2017 та по теперішній час фактично не проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-29, 70-77). Відповідно до копії довідки № 1189 виданої 16.07.2019 виконкомом Піско-Радьківської сільської ради Борівського району Харківської області, за адресою: АДРЕСА_1 станом на 16.07.2019 зареєстрованими значаться: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 (а.с.30).

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник майна, згідно зі ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою 16 листопада 2016 р. у справі №6-709цс16.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV: «Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням…».

Згідно ст.11 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Орган реєстрації здійснює реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці».

Відповідно до п.3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до закону №175/97-ЕР від 17 липня 1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні матеріалами справи, показами свідків підтверджено, що ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації близько двох років, при цьому, місце реєстрації вона залишила добровільно, жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням їй не чинили.

Відповідач проживала у спірному житловому приміщенні в якості члена сім`ї власника (колишня дружина позивача) і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановилено, що позивач є власником будинку і як власник цього майна надавав право відповідачу користуватись ним. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язана. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року в справі № 734/387/15-ц, Верховним Судом у постанові від 08 травня 2019 року в справі 454/477/17, що користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.

Так, пред`явлення позову про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для її зняття з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

Доводи відповідача щодо тотожності позовів спростовуються аргументами позивача, оскільки в них різняться предмет та обставини, зокрема, предметом позову, за яким ухвалено рішення Борівським районним судом Харківської області від 09.08.2018 є визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації за місцем проживання. Предметом позову в даній цивільній справі є усунення перешкод у користуванні правами власника ОСОБА_1 .

З дотриманням передбаченого законодавством порядку дослідження доказів, ухвалення судових рішень, судом було повно та всебічно з`ясовано всі обставини справи, на підставі яких, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,12,81,141,200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) правом власності шляхом позбавлення ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) права користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768.40 грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 27.09.2019 року.

Головуючий суддя Гуляєва Г. М.