ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5232/18
провадження № 2/753/3470/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Крамарчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі ПрАТ«Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03 червня 2015 року о 12 год. 00 хв. на Московській площі в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, який був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/1319478, чинним на час ДТП), під керуванням ОСОБА_3та автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2. В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою визначення розміру збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту № 1032/15 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 19 червня 2015 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 7 831 грн. 91 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 08 жовтня 2015 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 36208 в загальній сумі 5 996 грн. 93 коп. Вважає, що водій транспортного засобу, причетний до ДТП, зобов»язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомити про ДТП, проте цього не зробив, тому він в порядку зворотньої вимоги (регресу) на підставі ст. 33, п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить стягнути з відповідача заподіяні ним матеріальні збитки.

В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4, діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 12 лютого 2019 року, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючи на недоведеність та безпідставність. Не визнаючи факт невиконання відповідачем обов»язку невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, з яким було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомити про ДТП страховика, вважаючи, що він повідомив страховика, проте доказів тому не має.

Вислухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що 03 червня 2015 року о 12 год. 00 хв. на Московській площі в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, який був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АІ/1319478, чинним на час ДТП), під керуванням ОСОБА_2та автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.29, 30, 31).

В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.31).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

З метою визначення розміру збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП, замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

Так, згідно Звіту № 1032/15 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 19 червня 2015 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 7 831 грн. 91 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 08 жовтня 2015 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 36208 в загальній сумі 5 996 грн. 93 коп. (а.с.47).

Водій транспортного засобу, причетний до ДТП, зобов»язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомити про ДТП, проте відповідач цього не зробив, тому він в порядку зворотньої вимоги (регресу) на підставі ст. 33, п. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", має відшкодувати заподіяні ним матеріальні збитки позивачу.

Про вказану ДТП страхувальник/водій забезпеченого транспортного засобу, причетний до ДТП, не повідомили ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», як того вимагає договір про страхування та Закон України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", повідомлення надійшло від іншого учасника ДТП, якому завдані збитки - ОСОБА_5 08 червня 2015 року, тобто на 5-тий день (а.с.24-26), при цьому страхуальник до вказаної страхової компанії із відповідною заявою не звертався, що не спротовується відповідачем.

Суд вважає, що відповідач (водій забезпеченого транспортного засобу, причетний до ДТП) на підставі пп. "г" п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", має відшкодувати 48 514 грн. 91 коп. - витрат, пов"язаних із виплатою ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування, як особа, яка не повідомила страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (пп. "г" п. 38.1.1. ст. 38 вказаного Закону).

Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, оскільки докази на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 33, 36, пп. "г" п. 38.1.1. ст. 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.. 27 Закону України "Про страхування", Закону України «Про судовий збір», керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку зворотної вимоги (регресу), - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_3, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», код ЄДРПОУ - 20782312, 5 996 грн. 93 коп. - витрат, пов"язаних із виплатою страхового відшкодування, 1 762 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 7 758 (сім тисяч сімсот п»ятдесят вісім) грн. 93 (дев»яносто три) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.