ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2138/19 Справа № 439/1104/12 Суддя у 1-й інстанції - Байда Т. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони

заявник: прокурор Софіївського району Дніпропетровської області

заінтересовані особи: відділ Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області, у теперішній час Головне Управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, Софіївська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_2, на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року, яке постановлено суддею Байда Т.І. у смт Софіївка Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В черні 2012 року прокурор Софіївського району Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі територіальної громади Миколаївської сільської ради, звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування заяви зазначено, що прокуратурою Софіївського району Дніпропетровської області в ході перевірки додержання земельного законодавства встановлено, що на території Миколаївської сільської ради розташована земельна ділянка (пай) розміром 7,49 умовних кадастрових гектарів, яка належить ОСОБА_3, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) із колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» серії НОМЕР_1, виданий на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

На день смерті ОСОБА_3, була зареєстрована та проживала з доглядальницею на території Миколаївської сільської ради в селі Миколаївка вул. Прогресівська, без правовстановлюючих документів про право власності на житло.

Спадкоємці померлої протягом шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини заяви до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подали.

Вжитими заходами для пошуку спадкоємців, а саме публікація в газеті «Вісті Софіївщини»від 10 березня 2012 року № 19 (1800), встановити таких не удалося, про що свідчить довідка Кам'янської сільської ради № 455 від 24 квітня 2012 року.

На підставі наведеного вище заявник просив визнати спадщину, у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 7,49 умовних кадастрових гектарів з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 133742,58 грн. на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року на ім'я ОСОБА_3 -відумерлою та передати у власність територіальної громади Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області відумерлу спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 7,49 умовних кадастрових гектарів з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» Софіївського району Дніпропетровської області.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року заяву задоволено.

Визнано відумерлою спадщину, що залишилися після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: земельну частку ( пай) загальною площею 7,49 в умовних кадастрових гектарах з колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», розташовану на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 133742,58 грн., на підставі сертифіката серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року та передати її територіальній громаді Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на те, судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3, проживала та була зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця в будинку АДРЕСА_1

Крім того, судом першої інстанції не досліджено сертифікат серії НОМЕР_1, який видано на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року та не враховано, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку, ОСОБА_3 вказаний сертифікат не отримувала, в той час, як після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 отримала сертифікат серії НОМЕР_2, що є підтвердженням факту права власності земельну ділянку (пай) площею 7,49 га.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_1, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора Софіївського району Дніпропетровської області - ОСОБА_4, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, представників Софіївської селищної ради Дніпропетровської області, яка є правонаступником Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника відділу Головного Управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, який у теперішній час виконує обов'язки Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області, - ОСОБА_7, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, який виданий на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка (пай) розміром 7,49 га із колишніх земель колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», що розташована на території Миколаївської сільської ради.

Згідно довідки відділу Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області № 01-01-891 від 15 червня 2012 року про визначення грошової оцінки земельної частки (паю), грошова оцінка земельної ділянки на 13 червня 2012 року складає 133742,58 грн. (а.с.8).

Публікацією в газеті «Вісті Софіївщини» від 10 березня 2012 року № 19 (1800) було оголошено, що на території Миколаївської сільської ради залишилося майно померлих громадян, серед яких зазначено майно ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради № 454 від 24 квітня 2012 року та витягу з погосподарської книги № 4 Миколаївської сільської ради за 2001-2005 роки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована разом з доглядальницею - ОСОБА_2 та сином доглядальниці - ОСОБА_8 в будинку АДРЕСА_1 (а.с.11-13).

Згідно довідки Миколаївської сільської ради № 455 від 24 квітня 2012 року, після публікації в газеті «Вісті Софіївщини» №18 (1800) від 10 березня 2012 року, з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3, спадкоємці до Миколаївської сільської ради з питанням оформлення спадщини не зверталися (а.с.15).

Згідно довідки Миколаївської сільської ради № 465 від 24 квітня 2012 року, щодо акту обстеження житлового будинку за адресою: с. Миколаївка, вул. Прогресівська, було встановлено, що будинок за вищевказаною адресою побудовано у 1969 році, стіни глинобитні, вкритий шифером. Будинок має чотири житлові кімнати, кухню, коридор. У будинку проживає ОСОБА_9 без правоустановчих документів (а.с.10).

Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради № 459 від 24 квітня 2012 року, земельна ділянка ОСОБА_3 на підставі сертифіката на земельну частку (пай) із колишніх земель КСП «Прогрес» перебуває на території Миколаївської сільської ради та використовується СФГ «Астрон» (а.с.16).

Задовольняючи заяву та визнаючи спадщину відумерлою, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ніхто зі спадкоємців не прийняв спадщину, то така спадщина має бути визнана відумерлою за правилами ст.1277 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 1277 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

На час розгляду справи судом першої інстанції розгляд справ про визнання спадщини відумерлою регулювався главою 9 розділу ІV (окреме провадження) ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції.

Згідно ст. 274 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частиною першою статті 275 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції передбачено, що у заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 277 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов'язковою участю заявника та з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Склад заінтересованих осіб визначає суд, такими заінтересованими особами можуть бути спадкоємці, що відмовилися від спадщини, особи, що не прийняли спадщину в силу різних причин та інші особи. Суддя зобов'язаний повідомити останніх про час і місце судового засідання.

Згідно з ч.1 ст. 235 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3

Відповідно до сертифікату на право на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 7,49 га, яка розташова на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції правильно встановив, що після смерті ОСОБА_3, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 7,49 га, яка розташова на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

Оскільки спадщина на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_3Д, ніким не була прийнята, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона може бути визнана відумерлою з передачею територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Не можуть бути підставою для скасування рішення та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3, проживала та була зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця в будинку АДРЕСА_1, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 4 та п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК України в редакції 1963 року. Лише у випадку, коли спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК України в редакції 1963 року , право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п'ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК України в редакції 2004 року.

Як роз'яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Верховний Суд України у Постанові від 18 грудня 2013 року по справі № 6-138цс13 дійшов правового висновку, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 530 ЦК України 1963 року передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Нормами ЦК України, чинного на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, не було передбачено четверту чергу спадкування.

Таким чином, оскільки спадщина після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відкрилася до набрання чинності ЦК України від 2004 року, ОСОБА_2 не має відповідних правових підстав на спадкування після смерті ОСОБА_3, а встановлення в даному випадку рішенням Софіївського районного суду від 05.04.2016 року факту проживання ОСОБА_2 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 в період з 1996 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надає права позивачеві на визнання її спадкоємцем після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

Колегію суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не досліджено сертифікат серії НОМЕР_1, який видано на підставі розпорядження голови Софіївської районної державної адміністрації № 202-р від 26 травня 1997 року та не враховано, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку, ОСОБА_3 вказаний сертифікат не отримувала, в той час, як після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 отримала сертифікат серії НОМЕР_2, що є підтвердженням факту права власності земельну ділянку (пай) площею 7,49 га., оскільки вказані доводи, в даному випадку, не мають правового значення для вирішення питання правомірності визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 відумерлою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: