Справа №491/609/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого у справі судді - Желяскова О. О.

за участю секретаря - Кір`як І.О.

з участю сторін по справі:

представника заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Сініки Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Долинська сільська рада Ананьївського району Одеської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю в с. Долинське Ананьївського району Одеської області з 1990 року по 10 вересня 1996 року із ОСОБА_6 , тобто більше п`яти років до дня відкриття спадщини.

ОСОБА_3 в заяві вказує, що після смерті ОСОБА_6 , відкрилась спадщина. Спадкодавець мала право на земельну частку (пай), котра знаходиться на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 15 жовтня 2002 року.

Крім цього, ОСОБА_3 , зазначає, що своє майно на випадок смерті ОСОБА_6 нікому не заповідала, тому право на спадкування переходить до спадкоємців за законом.

ОСОБА_3 , вважає себе спадкоємцем померлої за законом четвертої черги, оскільки вона проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю з 1990 року по день її смерті. При цьому заявник вказує, що вона спільно мешкала з покійної в одному домогосподарстві однією сім`єю, так як покійна прохала її надавати посильну допомогу в плані догляду. В зв`язку з тим, що покійна ОСОБА_6 хворіла на атеросклеротичний кардіосклероз та мала доволі поважний вік, вона самостійно була неспроможна в повній мірі піклуватися про себе, тому заявниця наглядала за нею та надавала їй допомогу в фізичному плані.

Також заявниця зазначає, що джерелом їхнього існування на той час були прибутки від ведення ними домашнього господарства та пенсія за віком, яку отримувала ОСОБА_6 , тому у них був спільний бюджет, при цьому, вони спільно купували ліки, одяг, продукти харчування, спільно вирішували усі найважливіші сімейні питання, дбали один про одного. ОСОБА_6 зі свого боку, разом з заявником займалась веденням домашнього господарства, якщо це дозволяв стан її здоров`я.

ОСОБА_3 посилається на те, що після смерті спадкодавця вона єдина претендує на переоформлення права на земельну частку (пай) у якості спадку на своє ім`я. При цьому заявник зазначає, що відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, виданих приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області, вбачається, що спадкові справи на вищезазначену спадщину, а також заповіти, щодо майна ОСОБА_6 відсутні.

ОСОБА_3 вказує, що встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно їй для успадкування майна померлої, як спадкоємцем четвертої черги за законом.

Заявник у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, котре міститься в матеріалах справи (а.с.28).

В судовому засіданні, під час розгляду справи представник заявника, вимоги викладені в заяві підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. При цьому представник заявника ОСОБА_1 , зазначила, що заявниця проживала однією сім`єю з покійною ОСОБА_6 по день її смерті, тобто по 1996 рік. Також ОСОБА_1 пояснила, що покійна ОСОБА_6 хворіла на атеросклеротичний кардіосклероз та в силу фізичних вад, будучи літньої жінкою вона не могла вести домашнє господарство, в зв`язку з чим і попросила ОСОБА_3 доглядати за нею. Заявниця прийняла пропозицію ОСОБА_6 і вони почали проживати разом, в них був спільний бюджет. Покійна ОСОБА_6 отримувала пенсію, за спільні кошти купувалися ліки та домашні речі. Після своєї смерті ОСОБА_6 заповіту на своє майно не залишила. З урахуванням цього після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємців на дане майно за заповітом не було. В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 доглядала за спадкодавцем, вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги. Заявниця звернулася до приватного нотаріуса, щодо оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Представник заінтересованої особи Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, діюча на підставі довіреності (а.с.31) в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що вимоги викладені в заяві визнає повністю та не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_3 .. Також представник заінтересованої особи пояснила, що Долинська сільська рада Ананьївського району Одеської області надала заявниці довідку, про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , дійсно проживали однією сім`єю по день смерті останньої. Крім того, представник заінтересованої особи пояснила, що був складений акт депутатом Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області щодо встановлення факту проживання особи з померлою по день смерті однією сім`єю, під час складання цього акту свідки підтвердили факт проживання однією сім`єю, і вона як представник сільської ради засвідчила цей факт своїм підписом. Також Сініка Н.В. повідомила, що в записах погосподарської книги відсутні будь-які записи щодо факту проживання однією сім`єю між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , в зв`язку з чим було видано заявнику довідку.

Суд, взявши до уваги неявку заявника, пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснив, що він проживав по сусідству з покійною та пам`ятає, як ОСОБА_6 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 .. Крім того свідок зазначив, що може підтвердити факт їхнього сумісного проживання лише з 1991 року по день смерті ОСОБА_6 , так як він знаходився на службі в армії з 1988 року по 1991 рік.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що пам`ятає ОСОБА_6 так як вона та заявник проживали з ним по сусідству. Зазначає, що пам`ятає, як ОСОБА_3 доглядала за покійною, купувала ліки та вела спільне господарство з ОСОБА_6 .. Крім того, свідок підтвердив факт сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , з 1990 року по 1996 рік.

Крім того, судом встановлено, що згідно копії паспорту заявник - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Долинське, Ананьївського району Одеської області, зареєстрована та мешканка АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Встановлено також, що ОСОБА_6 була зареєстрована по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою: с. Долинське , Ананьївський район Одеська область, що підтверджується довідкою, виданою 18 квітня 2019 року за №230 Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.10).

З копії довідки №387, виданою 11 червня 2019 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається те, що ОСОБА_3 з 1990 року проживала сумісно однією сім`єю та вела спільне господарство разом з померлою ОСОБА_6 по день смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область (а.с.12).

Відповідно до копії акту щодо встановлення факту проживання особи з померлою по день смерті однією сім`єю, який виданий депутатом Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області Руснак А.С., котрий складений в присутності свідків та посвідчений підписами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та підписом секретаря Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області Сініки Н.В., підтверджується те, що ОСОБА_3 дійсно з 1990 року проживала разом, сумісно однією сім`єю та вела спільне господарство з померлою ОСОБА_6 по день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 рік. (а.с.13).

Встановлено також, що відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 , що виданий 15 жовтня 2002 року підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я ОСОБА_6 , яка на праві власності має земельну частку (пай), розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності «Ім. Кірова» та розташована на території с . Долинське , Ананьївського району, Одеської області (а.с.9).

З листа Ананьївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24 липня 2019 року за №1103/65-16, вбачається, що відсутні відомості в архіві вищевказаного відділу щодо актових записів про шлюб відносно ОСОБА_6 , 1926 року народження та відомості про народження, в яких матір`ю дітей вказана ОСОБА_6 (а.с.33).

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 19 квітня 2019 року за №55921461 приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Воробйовим А.О., вбачається, що спадкова справа на майно померлої ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилася (а.с.15).

Встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо залишення заповіту ОСОБА_6 на своє майно, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №55921523, виданою 19 квітня 2019 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Воробйовим А.О. (а.с.14).

Приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйов А.О., відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт родинних відносин або факт спільного проживання однією сім`єю між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , тому заявнику рекомендовано звернутися до суду (а.с.11).

Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки,

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_3 проживала однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_6 , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст.1258, 1264 ЦК України, ст.ст.9-11, 18, 76-83, 89, 95-96, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Вважати встановленим той факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11 червня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , уродженка, зареєстрована та мешканка АДРЕСА_1 , дійсно проживала однією сім`єю в с. Долинське Ананьївського району Одеської області з 1990 року по 10 вересня 1996 року із ОСОБА_6 , тобто більше п`яти років до дня відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2019 року.

Суддя: О. О. Желясков

Рішення суду набуло законної сили „____" _________________ 20__ року.