Справа № 130/2561/18
Провадження № 22-ц/801/384/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саландяк О. Я.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуСправа № 130/2561/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Голоти Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Топольської В.О., скаржника, позивача ОСОБА_4, розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за по-зовом

ОСОБА_5 до Держави Україна в особі Державної казна-

чейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Жме-ринського міськрайонного суду Вінницького області від 19 грудня 2018 року, ухвалене у м. Жмеринка Вінницької області за головування судді Саландяк О.Я., повний текст якого складений 27 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2018 року ОСОБА_5 звернувся у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до Держави Україна в особі Державної казна-чейської служби за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: слідчого слідчого відділу Жмеринсь-кого відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ( далі - Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ) Майченка А.М., заступника начальника слідчого відділу Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи А.А., начальника слідчого відділу Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В.В., про відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 12 червня 2017 року порушене кримінальне провадження ( справа № 0000041 ) за частиною першою статті 358 КК України відносно ОСОБА_9 Будь-яких рішень ні слідчий, ні його начальники не приймають і не здійснюють контроль за провадженням. Внаслідок невиконання вимог КПК України про швидке провадження зачіпаються права ОСОБА_5, йому завдана моральна шкода, що полягає у зміні укладу життя через постійне відстоювання свого права на розумні строки слідства у суді та поліції. Позивач просив суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служ-би України на його користь 200000,00 гривень у відшкодування завданої мо-ральної шкоди ( а. с. 1, 7 ).

Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09 листопада 2018 року до участі у справі в якості третьої особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучене Го-ловне управління Національної поліції у Вінницькій області ( далі - ГУНП у Вінницькій області ) ( а. с. 8-9 ).

Заочним рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю ( а. с. 58-63 ).

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_5 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення суду скасу-вати, ухвалити нове рішення суду про задоволення позову, постановити окре-му ухвалу щодо бездіяльності третіх осіб. Скаржник зазначає про неврахуван-ня судом усіх доказів, що ним надані і наявні у матеріалах справи та матеріалах кримінального провадження, стосовно заподіяння йому моральної шкоди ( а. с. 73 ).

30 січня 2019 року до апеляційного суду надійшов відзив представника ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 на апеляційну скаргу ОСОБА_5, де він зазначає про обґрунтованість та законність заочного рішення суду першої інстанції, його ухвалення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Критерієм для відшкодування шкоди відповідно до статей 1174, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої грома-дянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову ді-яльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є незаконність дій вищезазначених органів. Однак жодних судових рішень, які б свідчили про незаконність дій ГУНП у Вінницькій області відносно позивача немає, а відтак відсутні підстави для відшкодування йому шкоди. Позивач, посилаючись на бездіяльність органів досудового розслідування та завдання такою бездіяльніс-тю моральної шкоди, не довів належним чином ані факту наявності моральної шкоди, ані ким та в якій мірі вона була завдана, недовів і наявності причинного зв'язку між протиправною бездіяльністю слідчого та можливим завданням та-кої шкоди. Позивач не обґрунтував заявлений ним розмір моральної шкоди. За недоведеності заявлених позовних вимог представник відповідача просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої ін-станції без змін ( а. с. 78-80 ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у ній докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного су-дового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не під-лягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, воно є законним, об'єктивним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що для настання відповідальності за нормами статей 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України необхідно, щоб дії правоохоронних органів були незаконними. Однак позивачем не доведено, що третіми особами порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, не надано дока-зів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведено протиправності діян-ня заподіювача моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5 зазначає про ціл-ковите доведення завдання йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності тре-тіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача у даній справі та підтвердження цих обставин відповідними доказа-ми, наявними у матеріалах справи та матеріалах кримінального провадження.

Однак з такими доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього ( досудового ) слідства, проку-ратури або суду, визначені частиною першою статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерп-ний перелік яких визначений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, за змістом якої шкода, завдана фізичній або юридич-ній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рі-шення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудово-го розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підста-вах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої ор-ганом державної влади, їх посадовими та службовими особами ( статті 1173, 1174 цього кодексу ).

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридич-ній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або служ-бової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повнова-жень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17.

Згідно із частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ка-ліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у прини-женні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз'яснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими не-правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Тобто позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Однак позивачем не доведено ані наявності незаконних рішень, дій чи безді-яльності визначеного ним кола третіх осіб, ані заподіяння йому моральних страждань, ані причинного зв'язку між діями ( бездіяльністю ) заподіювача шкоди та самою завданою шкодою. Матеріали кримінального провадження в даному випадку жодним чином не можуть бути самостійною підставою для ка-тегоричного висновку про заподіяння позивачу таким чином моральної шкоди. Для настання відповідальності необхідним є визнання протиправними, незакон-ними дій чи бездіяльності правоохоронних органів, що наразі не встановлено та не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Тому за умов відсутності решти складових для виникнення зобов'язання з від-шкодування моральної шкоди підстави відсутні. Відтак слід погодитися з вис-новком суду першої інстанції щодо необхідності відмови за таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним су-дом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апе-ляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заочне рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницького області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2019 року.

Суддя-доповідача: Т.О. Денишенко

Судді: В.П. Рибчинський

Л.О. Голота