АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/331/19Головуючий у 1-й інстанції Пироженко В.Д. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
Категорія: 304090000
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач Фетісова Т.Л.

судді Гончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач - АТ КБ «Приватбанк»,

відповідач (скаржник) - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.12.2018 (ухвалене об 11 год. 11 хв. у залі судових засідань Соснівського районного суду, повний текст складено 12.12.2018, суддя в суді першої інстанції Пироженко В.Д.) у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, :

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду 31.03.2017 з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь 45 642,94 грн. кредитної заборгованості, яка складається з такого: заборгованість за тілом кредиту 3476,75 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 36066,53 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3450,00 грн.; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг (фіксована частина) 500,00 грн., (процентна складова) 2149,66 грн. Вказано, що ОСОБА_3, як позичальник, не виконала належним чином свої зобов'язання по кредитному договору внаслідок чого у неї перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої разом з нарахованими згідно умов договору платежами (відсотки за користування кредитними коштами, пеня, штрафи) банк порушує питання в даній справі.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.12.2018 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 41243,28 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн., а всього 42843,28 грн., з посиланням на те, що у відповідача перед банком наявна непогашена заборгованість по кредитному договору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подала 16.01.2019 через відділення поштового зв'язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та новим рішенням відмовити у задоволенні позовних вимог у справі. В обґрунтування вказано на те, що Умови та правила кредитування відповідач при укладенні договору не одержувала, не підписувала та не ознайомлювалась з ними. Суд послався на виписку по рахунку відповідача, яка не була додана до позовної заяви чи подана у судовому засіданні. Про цю виписку не вказувалось у позові, вона не доводилась до відома відповідача. Суд не вказав строки дії картки, отримання кредиту, проплати по ньому, що не дозволяє визначити строк позовної давності до вимог позивача. Розрахунок заборгованості, виконаний працівниками банку, є одностороннім та не може свідчити про розмір заборгованості позичальника, який має визначатися на підставі відповідних бухгалтерських документів. Попри вказівку в розрахунку заборгованості на відсутність боргу станом на 21.02.2014 в послідуючому у позичальника за розрахунком банку виникає систематично однакова сума боргу.

Відзиву на апеляційну скаргу до судуд не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 17.01.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3, як позичальником, було укладено кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_3 отримала в банку кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Цей договір укладено шляхом підписання позичальником (відповідачем) Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н, згідно якої вона погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, ознайомилася з вищевказаними умовами, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідач ОСОБА_5 підтвердила розуміння умов укладеного договору та ознайомилася з Умовами і Правил надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується її підписом.

На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок НОМЕР_1, ключем до якого є пластикова картка, яку отримала ОСОБА_3, та мобільний телефон, який вказала відповідач.

За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування ( п.1.1.1.25 Умов).

Пунктом 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п.1.1.7.41 Умов сторони визнали, що Договір дії без обмеження строку.

Згідно п.2.1.1.12.6 Умов Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському веб-сайті рrivatbank.ua. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов визначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов Клієнт зобов'язується у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1 Умов на суму від 100,00 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті у першу чергу.

Відповідно до п.2.1.1.3.3 Умов Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операції а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.2.1.1.3.5 Умов Боржник доручає списувати з будь якого рахунку, відкритого в Банку, кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строку платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договір списання).

Пунктами 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Умов визначено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

У зв'язку з невиконанням позичальником після одержання в банку кредитних коштів умов кредитного договору банком заявлено цей позов про стягнення з позичальника заборгованості станом на 22.03.2017 у загальній сумі 45 642,94 грн., яка складається з такого: заборгованість за тілом кредиту 3476,75 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 36066,53 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3450,00 грн.; штрафи (фіксована частина) 500,00 грн., (процентна складова) 2149,66 грн.

Відповідачем при розгляді справи заявлено про застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог у справі.

Правовідносини між сторонами у справі регламентуються наступними правовими нормами.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України - наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Також відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність тривалістю 1 рік.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові).

Так як відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконала та кредитні кошти банку не повернула у строки та порядку, визначені кредитним договором, відповідна заборгованість має бути стягнута у судовому порядку, про що вірно вказав суд першої інстанції, вирішуючи позовні вимоги в цій справі. Такий висновок вбачається з вищевикладених фактичних обставин справи, встановлених судом, та норм законодавства.

Також суд вірно на підставі ч.4 ст.267 ЦК України відмовив у задоволенні частини позовних вимог банку про стягнення пені, які виходять за межі однорічного строку позовної давності, та на підставі ст.61 Конституції України (ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення) - відмовив у задоволенні вимог про стягнення частини штрафів - процентної складової.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що Умови та правила кредитування відповідач при укладенні договору не одержувала, не підписувала та не ознайомлювалась з ними, адже їх спростовано тим, що у анкеті-заяві на одержання кредитних коштів відповідач під підпис взяла саме на себе зобов'язання ознайомитися з Умовами кредитування та слідкувати за їх змінами на веб-сайті банку.

Слід оцінити критично посилання скаржника на те, що виписка по її рахунку не може бути доказом по справі, а розрахунок заборгованості, виконаний працівниками банку, є одностороннім та не може свідчити про розмір заборгованості позичальника, який має визначатися на підставі відповідних бухгалтерських документів, адже відповідного контр розрахунку скаржником суду не представлено. Чому саме розрахунок заборгованості, наданий банком, суперечить матеріалам справи та умовам кредитного договору скаржник не обґрунтовує. Доказів повного погашення боргу позичальник також суду не надає. Крім того, за наданими банком документами, які долучені до позовної заяви, можливо визначити одержані позичальником по договору суми та сплачені на виконання своїх договірних зобов'язань кошти, отже розмір заборгованості, встановлений судом, належним чином ґрунтується на матеріалах справи.

Слід оцінити критично доводи апеляційної скарги про відсутність встановлення строку дії кредитної картки, що не дозволяє визначити можливість застосування до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності, адже на а.с.64 т.1 наявна довідка про дію картки до травня 2017 року, а розрахунок боргу виконано станом на березень 2017 року.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.12.2018 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 05.12.2018 у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 25.02.2019.

Суддя-доповідач

Судді