ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м.Суми

Справа №585/1508/19

Номер провадження 22-ц/816/4669/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2019 року, постановлену у складі судді Шульги В.О., у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою на дії державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Скиби Ліни Валентинівни (далі - державний виконавець Скиба Л.В.). Скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні в Роменському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває виконавчий лист від 06.02.2003 року № 2-239, що виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходу громадян, до її повноліття, починаючи стягнення з 30.01.2003 року, на користь матері ОСОБА_1 Щомісячно державний виконавець нараховував йому аліменти у розмірі, що визначений відповідно до вказаного виконавчого листа. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що 20.11.2018 року державним виконавцем було винесено вимогу про стягнення з нього, починаючи з 01.09.2018 року аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття, та направлено її на виконання до Роменського об`єднаного УПФУ. Вказує, що він є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, розмір його пенсії складає 1092 грн. 64 коп., а тому він не може сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що державний виконавець Скиба Л.В . своїми діями порушує його права та свободи на сплату аліментів в розмірі, що визначені в судовому рішенні, а тому її дії є протиправними, оскільки розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути змінений виключно на підставі іншого рішення суду.

У зв`язку з викладеним просив визнати дії державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Скиби Л.В. в порядку виконавчого листа № 2-239 від 06.02.2003 року, виданого 06.02.2003 року Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходу громадян, до її повноліття, починаючи стягнення з 30.01.2003 року на користь матері ОСОБА_1 , щомісячно в частині стягнення аліментів у розмірі не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку неправомірними. Скасувати вимогу державного виконавця Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Скиби Ліни Валентинівни від 20.11.2018 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що виконавчий лист № 2-239 від 06.02.2003 року, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від всіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_2 , але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходу громадян, до її повноліття, починаючи стягнення з 30.01.2003 року, на користь матері ОСОБА_1 є виконавчим документом, який підлягає негайному виконанню, тобто в межах платежу з 1 місяць. Вказує, що державний виконавець не взяв до уваги того, що в 2003 році (на день прийняття судового рішення про стягнення з нього аліментів) мінімальний гарантований розмір, передбачений ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України для кожного періоду був різним і становив на час прийняття вказаного судового рішення не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 є інвалідом першої групи та має низький рівень пенсії, а тому останній не в змозі сплачувати розмір аліментів передбачений ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Також вважає, що встановлений судовим рішенням розмір аліментів може бути змінено лише на підставі іншого судового рішення.

Від стягувача та Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення державного виконавця Скибу Л.В., яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які ОСОБА_2 сплачує на утримання доньки за рішенням суду, в будь - якому випадку не може бути меншим за 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є гарантованим на рівні Закону, а тому дії державного виконавця по стягненню аліментів саме в такому розмірі є правомірними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 лютого 2003 року місцевим судом м. Ромни Сумської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходу громадян, до її повноліття, починаючи стягнення з 30 січня 2003 року. (а. с. 13).

20 листопада 2018 року державним виконавцем Скибою Л.В. винесено вимогу, якою зобов`язано Роменське об`єднане УПФУ починаючи з 01.09.2018 року проводити утримання аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. (але не більше 50% від заробітної плати). (а. с. 14)

Надаючи аналіз спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року № 2475 - VIII, який набрав законної сили з 28.08.2018 року, було внесено зміни до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України якими збільшено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину з 30% до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється щорічно Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на рівні 2027 гривень, з 1 липня 2019 року - 2118 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2218 гривень;

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, з огляду на вищенаведені правові норми, стягувачу не можуть виплачуватися аліменти в розмірі нижчому, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів є гарантованим на рівні Закону, тобто з 01.09.2018 р. розмір аліментів не може бути нижчим від 972 грн., з 01.01.2019 р. - 1013,50 грн., з 01.07.2019 р. - 1059 грн., з 01.12.2019 року - 1109 грн. При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такий розмір визначений Законом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків, а не на будь - кого одного з них, а тому ОСОБА_2 не може бути звільнений від обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Діюче законодавство також не містить такої підстави для звільнення від сплати аліментів в мінімально гарантованому розмірі, як наявність в одного з батьків інвалідності.

З огляду на вказане, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. При цьому суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий розмір встановлений законом, а не судовим рішенням. Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виносячи вимогу Роменському об`єднаному УПФУ про проведення утримання аліментів з ОСОБА_2 , починаючи з 01.09.2018 року в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття, державний виконавець діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в його діях відсутні порушення вимог чинного законодавства.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що боржник є інвалідом першої групи та має замалу пенсію, а тому не може сплачувати аліменти в розмірі не нижчому за мінімально встановлений законодавцем, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України вказані обставини є підставою для повного або часткового звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами в судовому порядку, на підставі поданого ним відповідного позову, але не є підставою для зменшення розміру аліментів за мінімально можливий розмір, встановлений законодавством.

Отже, суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381-382, 389 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий - Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик