Житомирський апеляційний суд
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу № 296/11351/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 13 грудня 2018 року,яка постановлена суддею Маслак В.П. в м. Житомирі

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заяву, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу) божника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повнолітня дитини.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2018 року з урахуванням положень ч.9 ст. 165 ЦПК України відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, отримавши інформацію на свій запит з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 06.12.2018 р. про відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника, не звернув уваги, що ОСОБА_4 зареєстрований як проживаючий у АДРЕСА_1 а не у Житомирській області. У зв'язку з чим, суддя в порушення вимог п.5 ст. 165 ЦПК України, не звернувся до відповідного органу реєстрації місця проживання (перебування) боржника саме Миколаївської області щодо надання відповідної інформації про реєстрацію його місця проживання, а тому безпідставно відмовив у видачі судового наказу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так звертаючись до Богунського райсуду м.Житомира заявник ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу зазначила адресу місця реєстрації боржника ОСОБА_2 : АДРЕСА_1

Відмовляючи у задоволені заяви про видачу судового наказу суд послався на ч. 9 ст. 165 ЦПК України, оскільки отримана судом інформація не дає можливість встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника.

Проте такий висновок суду є передчасним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України; із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги (ч.1,2 ст. 160); судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину - однієї четверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Згідно ч.5 ст. 165 ЦПК України у разі, якщо боржником у заві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Так, на виконання вказаної норми, судом першої інстанції було витребувано інформацію про місце реєстрації боржника ОСОБА_2 з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, який 06.12.2018 р. на запит суду надав відповідь про відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника в межах Житомирської області (а.с.5)

Разом з тим, суд, в порушення вимог процесуального закону, не звернувся до відповідного органу реєстрації місця проживання (перебування) боржника, враховуючи, що ОСОБА_4 зареєстрований як проживаючий у АДРЕСА_1, а не Житомирської області (а.с.1).

Крім того, відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З огляду наведеного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заяви з підстав передбачених ч.9 ст. 165 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 13 грудня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді