Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/687/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі судді Довгого І.І.,

за участю секретаря судових засідань Мигаль Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 посилаючись на обставини укладення між сторонами 04.12.2009 року кредитного договору у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 500 грн. із сплатою процентів за користування кредитом. Відповідачка не виконувала договірних зобов`язань, станом на 15.01. 2018 року виникла заборгованість з врахуванням процентів та штрафних санкцій в сумі 11408,16 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Представник позивача згідно заяви підтримав заявлені позовні вимоги повністю, просить позов задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, просить в позові відмовити повністю.

18 квітня 2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту отримання в ПАТ КБ «ПриватБанк» банківської картки. Однак їй не відомо чи встановлений на ній кредитний ліміт. Картку вона отримала виключно для отримання платежів, але нею вона не скористалася. Анкету-заяву заповнював працівник банку і сам вписав бажаний кредитний ліміт в сумі 500 гривень, пояснивши, що саме так необхідно і така сума відповідає розміру її доходів. В анкеті-заяві, ні в доданих документах відсутня інформація що підтверджує факт встановлення кредитного ліміту. Відповідач заперечує факт отримання грошей за даною карткою або будь-якого іншого її використання для розрахунків. Також вона заперечує факт погашення кредиту, оскільки його не отримувала. Розрахунок заборгованості спростовує твердження позивача про отримання нею або використання кредитних коштів, оскільки із розрахунку вбачається, що сума встановленого кредитного ліміту поступово, хронологічно зменшується у зв`язку із нарахуванням та списанням самим позивачем різного роду відсотків, пені та штрафів, які самі формують використання коштів та ріст заборгованості за кредитом. Крім того, позивач в позовній заяві та в розрахунку не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого начебто отримані чи іншим чином використані гроші та на який вони мали б бути повернені.

Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не підписані нею і доказів того, що саме дані Умови та правила надання банківських послуг розповсюджуються на неї позивачем не надано. Відповідачці є не зрозумілими чому датою укладення кредитного договору позивач вважає 04.12.2009 року, оскільки згідно анкети-заяви кредитний ліміт встановлюється з 05.01.2010 року, а згідно розрахунку заборгованості початок правовідносин розпочинається 12.01.2010 року. Таким чином, з розрахунку не зрозуміло яким чином виникла заборгованість, якщо вбачається, що грошові кошти не використовувалися . Відповідач заявила про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. Вважає, що у позивача виникло право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості з 26 лютого 2010 року, з моменту списання з встановленого ліміту процентів, штрафу та пені.

Просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

13.07.2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначив, що Заява, Умови, Правила та Тарифи складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Підписуючи анкету-заяву відповідач приєдналася та погодилася з усіма умовами та правилами надання банківських послуг. З виписки по картковому рахунку, вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, вона користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, а саме баланс станом на дату укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком ( з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Щодо строків позовної давності, позивач вважає, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позовна давність обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Позивач вважає, що правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє банк нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум.

Позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по відсоткам за договором б/н від 04.12.2009 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 06.03.2015 року по 06.03.2018 року в розмірі 5936,39 грн. та судові витрати. В заяві про уточнення позовних вимог позивач вказує, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалось.

Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов наступного.

За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до приписів норми ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників.

Право кредитора вимагати повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилався на те, що 04.12.2009 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Зазначив, що підписана відповідачем заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає договір.

Досліджена в судовому засіданні анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 5.01.2010 року є стандартним бланком, який не містить даних, з якими умовами договору погоджується відповідач ОСОБА_1 . У ньому відсутні відомості щодо суми встановленого кредитного ліміту, не зазначений розмір процентів, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами, тобто відсутні істотні умови кредитного договору, на яких він міг бути укладений.

На думку позивача, істотні умови договору сторони узгодили в Умовах та правилах надання банківських послуг у ПриватБанку, однак надані позивачем Умови не містять підпису відповідача ОСОБА_1 .

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, брала на себе зобов`язання зі сплати процентів, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання.

Таким чином обставини ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не доведені позивачем, а самі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Відповідач просив застосувати строки позовної давності та просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку моментом виникнення заборгованості є списання з встановленого ліміту процентів, штрафу та пені, тобто 26 лютого 2010 року.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже позивач набув право вимоги за кредитним договором б/н, укладеному 4 грудня 2009 року, починаючи з 26 лютого 2010 року, з вказаного часу останній був обізнаний про порушення своїх прав.

Виходячи з наведеного строк звернення з позовом до суду у позивача закінчився 26 лютого 2013 року, однак позивач із позовом до суду звернувся 15 березня 2018 року.

Відтак суд погоджується, що звернення до суду за захистом свого права позивачем відбулося без дотримання строку позовної давності, визначеного ст. 258 ЦПК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача, згідно до ст. 141 ЦПК України .

На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 610, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 258-268 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_1 ) про стягнення боргу в сумі 5936 гривень 39 копійок - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст буде складений 16 вересня 2019 року.

Суддя: