Справа № 163/1329/19
Провадження № 2/163/318/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості рухомого майна в порядку поділу подружжям,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_1 просить постановити рішення про стягнення з відповідача в порядку поділу майна подружжя 101 714,50 гривень вартості 1/2 автомобіля "Фольксваген Транспортер", номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що у період шлюбу із відповідачем 30.07.2011 року ними був придбаний вищевказаний автомобіль, право власності на який зареєстрували за відповідачем. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні відповідача, однак згоди щодо поділу майна між ними досягнуто не було. У липні 2019 року із отриманої від РСЦ МВС у Волинській області інформації дізнався, що відповідач без його згоди відчужила автомобіля своїй сестрі, чим порушила його права власника. У зв`язку із цим, в силу ст.ст.60, 69-72 СК України, ст.ст.15, 16, 372 ЦПК України вважає наявними підстави для стягнення з відповідача половини вартості проданого автомобіля як об`єкта спільної сумісної власності подружжя.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 25.07.2019 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Адресоване відповідачу поштове відправлення із копію ухвали та примірником позову повернулось до суду 30.08.2019 року без вручення за закінченням терміну зберігання.

04.09.2019 року відповідач отримала копію ухвали суду від 25.07.2019 року та примірником позову у приміщенні суду, що стверджується її власноручною розпискою.

У строк, визначений судом в ухвалі від 25.07.2019 року та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву не подала.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2006 року по 05.04.2018 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 06.03.2018 року.

Копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 стверджено, що 30.07.2011 року за відповідачем був зареєстрований автомобіль "Фольксваген Транспортер", номер шасі НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 ; позивач мав право користування цим автомобілем.

Із копії договору купівлі-продажу №0742/2018/1249953 від 29.12.2018 року вбачається, що відповідач продала вказаний автомобіль ОСОБА_3 за 150 000,00 гривень.

Згідно з інформацією Територіального сервісного центру 0742 РСЦ МВС у Волинській області від 27.06.2019 року спірний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 у день укладення договору купівлі-продажу 29.12.2018 року, а 06.04.2019 року перереєстрований на громадянку ОСОБА_4 .

Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 08.07.2019 року ринкова вартість цього автомобіля без врахування фактичного технічного стану на дату оцінки становить 203 439,00 гривень.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідач, маючи процесуальну можливість, відзиву на позов не подала, тим самим не заперечила дії режиму спільної сумісної власності стосовно спірного автомобіля.

На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що відповідач відчужила автомобіль після розірвання шлюбу без згоди позивача як рівнозначного співвласника.

Згідно із ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Отже, оскільки відповідач розпорядилась автомобілем на власний розсуд без письмової згоди позивача, в силу наведених законодавчих норм останній має право на грошову компенсацію 1/2 вартості спірного автомобіля.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля суд приймає до уваги наданий позивачем звіт про оцінку колісного транспортного засобу від 08.07.2019 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.10.2018 року по справі 127/7029/15-ц дійшов правового висновку про те, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

При цьому суд враховує, що продаж автомобіля відповідач здійснила за ціною, домовленою із продавцем.

Вартість спірного майна згідно із звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 08.07.2019 року становить 203 439,00 гривень, відповідно 1/2 складає 101 719,50 гривень.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 101 714, 70 гривень, тому з урахуванням положень ст.13 ЦПК України суд не виходить за межі заявлених вимог і стягує з відповідача суму частки у спільному майні (автомобілі) саме в заявленому розмірі.

Таким чином, судом встановлено законні і достатні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя половину вартості автомобіля "Фольксваген Транспортер", номер шасі НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 101 714 (сто одна тисяча сімсот чотирнадцять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1 017 (одну тисячу сімнадцять) гривень 14 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 .

Ім`я відповідача: ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_5 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій