Справа № 182/4061/19
Провадження № 2/0182/2316/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.09.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачкою вони мають двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У вересні 2011 року відповідачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, її позовні вимоги були задоволені, суд стягнув з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 04.07.2011 року до їх повноліття. На підставі вищезазначеного рішення судом видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у різних органах державної виконавчої служби.

10.04.2018 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 , від шлюбу з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 .

Таким чином, враховуючи, що вимогами ст.ст. 181, 192 СК України передбачено , що значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, просить суд зменшити розмір аліментів, які стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/3 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини або до зміни матеріального положення сторін.

Ухвалою про відкриття провадження від 04.07.2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі 18.07.2019 року (а.с. 16). Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, письмових заперечень щодо її вимог і змісту, клопотань суду не направила.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа - ОСОБА_3 отримала копію ухвали про відкриття провадження 26.07.2019 (а.с. 14), пояснення щодо позову в строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, заперечень у справі не подала.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості(стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Нормою частини 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, шлюб між позивачем та ОСОБА_3 зареєстрований 10.04.2018 року (а.с. 4). Від даного шлюбу народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 5). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області № 784 від 16.05.2019 року (а.с. 6)., ОСОБА_4 проживає по АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї : дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_7 .

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ч. 1 ст. 192 , ч. 1 ст. 273 СК України, згідно вимог яких, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В той же час, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів про те, що позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позивачем також не надано та не зазначено відомостей щодо його майнового стану, його погіршення чи погіршення стану його здоров`я або доказів, які б підтверджували те, що він не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей.

Згідно ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виходячи з принципу розумності та справедливості, з метою недопущення порушення прав осіб на користь та утримання яких стягнуто аліменти та приймаючи до уваги те, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 180,182,192,273 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складений 27.09.2019 року.

Суддя: О. В. Рунчева