УХВАЛА

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 751/7425/18

провадження № 61-17318ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути з останнього на свою користь у рахунок відшкодування майнової шкоди 3 069 грн 03 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 40 тис. грн, реальні збитки у сумі 16 200 грн та визнати наявність підстав, які звільняють від доказування на підставі вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 квітня 2015 року в кримінальному провадженні № 0002416.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди - 3 069 грн 03 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 тис. грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з того, що внаслідок вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України, позивачу заподіяно ушкодження здоров`я, а витрати на лікування становлять 3 069 грн 03 коп., що підтверджено належними та допустимими доказами.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди змінено, зменшено суму відшкодування з 10 тис. грн до 1 тис. грн.

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2019 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, зменшуючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здоров`я ОСОБА_1 та ступеня вини ОСОБА_2 .

У вересні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 січня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є відшкодування шкоди, завданої злочином, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 59 269 грн 03 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 751/7425/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2018 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

У резолютивній частині постанови Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року у зазначено, що вона оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доводи касаційної скарги щодо наявності підстав для обов`язкового скасування постанови Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова прийнята без участі заявника при розгляді справи в апеляційному суді, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються положеннями частини першої статті 369 ЦПК України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином відмовити.

Суддя В. С. Жданова