Номер провадження 2-о/754/156/19
Справа № 754/2744/19
У Х В А Л А

22 лютого 2019 року м.Київ

Суддя Деснянського районного суду м.Києва Скрипка О.І., розглянувши питання відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

В обґрунтування вимог заявник вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 22.02.2019 року заявник звернулась до державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, а саме на прості іменні акції ПрАТ «Кузня на Рибальському». При зверненні з даною заявою нею було пропущено строк звернення на 4 місяці.

Як зазначає заявник, вищевказане майно перейшло в її володіння і вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем - ОСОБА_2 на момент її смерті понад 5 років, вела з нею спільний побут та доглядала її.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вивчивши зміст заяви ОСОБА_1, дослідивши долучені до заяви матеріали, прихожу до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у даній справі з огляду на наступне.

Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз'яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин і на даний час Цивільним кодексом України не передбачено можливості встановлення в судовому порядку факту прийняття спадщини. Встановлення факту прийняття спадщини в порядку окремого провадження не допускається, оскільки такий факт зумовить виникнення у заявника прав на спадкове майно, які можуть впливати на права і обов'язки інших осіб.

Також, як вбачається з матеріалів заяви, заявнику нотаріусом відмовлено у оформленні права на спадщину з підстав пропуску встановленого строку для звернення з такою заявою, при цьому доказів спільного проживання зі спадкодавцем нотаріусу не надано, про що свідчить відповідна постанова. Відтак, заявник має звернутись з даними вимогами за правилами позовного провадження, оскільки наявний спір про право.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, заявляючи вимогу про встановлення факту прийняття спадщини, заявник вимог про встановлення факту проживання із спадкодавцем не висуває.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, оскільки встановлення зазначеного факту не передбачено чинним законодавством як підстава для оформлення спадщини, а також з поданої заяви вбачається спір про право.

На підставі викладеного, ст.ст.260-261, 315, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини.

Матеріали заяви з додатками до неї повернути ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: