Справа № 431/4389/17-ц
Провадження №2/431/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Повний текст)

07 лютого 2019 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря с/з ОСОБА_1,

представників сторін ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Старобільська районна державна адміністрація Луганської області про визнання недійсним договору оренди за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору оренди, в якому просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір оренди землі, зареєстрований Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області Луганської області 16.09.2017 року, за умовами якого він передав в оренду на 49 років орендареві ОСОБА_5, земельну ділянку 3348, площею 8, 3721 га, кадастровий номер №:06:001:0005, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 344251.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що йому належить вищевказана земельна ділянка. 13.03.2013 він на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 видав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив останніх розпоряджатися належною йому земельною ділянкою. 30.08.2016 звернувся до нотаріуса, яким була посвідчена його довіреність з заявою про недійсність довіреності, та цього ж дня довіреність було скасовано. 23.03.2017 з ОСОБА_2 ДЗК йому стало відомо, що згідно договору оренди від 16.09.2016 ОСОБА_5 є користувачем належної йому земельної ділянки. Проте, він, як орендодавець не укладав та не підписував будь яких договорів стосовно своєї земельної ділянки, а тому звернувся до суду за захистом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача позов ОСОБА_4 не визнала посилаючись на відсутність у ОСОБА_5 відомостей про скасування ОСОБА_4 довіреності. Разом з цим, від імені ОСОБА_5 підтримала зустрічний позов, в якому останній посилався на те, що 13.03.2013 він надав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 100 000 грн. в рахунок оплати за земельну ділянку. Цього ж дня, ОСОБА_4 надав йому земельну ділянку у тимчасове розпорядження на підставі довіреності на розпорядження земельною ділянкою. 13.08.2016 довіреність було скасовано, він фактично припинив користування земельною ділянкою, але гроші надані відповідачу за користування земельною ділянкою назад не отримав. Вважав, що фактично між ними було укладено договір позики, а тому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму боргу у розмірі 100 000 грн. та сплачену суму судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_5 представник ОСОБА_4 не визнав посилаючись на те, що позивачем не вірно був обраний спосіб захисту, що фактично гроші ОСОБА_4 від ОСОБА_5 отримав не за договором позики, а тому і застосування положень ч.2 ст.1047 ЦК України є безпідставним та підтвердив, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 гроші у розмірі 25 000 грн..

Третя особа - представник Старобільської районної державної адміністрації Луганської області вимоги щодо позову просила вирішити на розсуд суду, про що надала відповідну заяву.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, справу №251 щодо земельної ділянки, кадастровий №:06:001:0005,

перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Одним із способів захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання правочину (угоди) недійсним (ч.2 ст.16 ЦК України та ч.3 ст.152 ЗК України).

Закон України «Про оренду землі» передбачає захист прав орендодавця на орендовану земельну ділянку.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки №348, площею 8, 3721 га, кадастровий номер №:06:001:0005, що розташована на території Нижньопокровської сільської ради Старобільського району Луганської області, яка надана йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.11-12).

Довіреністю від 13.03.2013 року ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 самостійно розпоряджатися за своїм бажанням, користуватися належною ОСОБА_4 земельною ділянкою (а.с.8).

30.08.2016 за заявою ОСОБА_4 довіреність від 13.03.2013 було скасовано, про що було повідомлено листом ОСОБА_5 та ОСОБА_6, при цьому, рекомендовано останнім повернути примірник довіреності (а.с.9).

За інформацією отриманою 23.03.2017 ОСОБА_4 з ДЗК стало відомо, що ОСОБА_5 є користувачем земельної ділянки, належної ОСОБА_4 згідно договору оренди від 16.09.2016 (а.с.31-33).

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) передбачено, що відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч.1 ст.6 Закону).

Згідно ст.14 Закону - договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною 1 ст.16 Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.ч.3,4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державою гарантується обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За висновками судово почеркознавчої експертизи №4736/12662 від 12.06.2018 Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. ОСОБА_7 підпис від імені ОСОБА_4 у заяві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без дати (справа №251 том 1, ас.1), розташований у рядку «підпис заявника» - виконаний за допомогою пасти для кулькових ручок рукописним способом без використання передавлювання, перекопіювання за допомогою копіювального паперу, перерисовки з попередньою підготовкою олівцем не ОСОБА_4, а іншою особою. Даний підпис виконаний або з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_4, або шляхом перерисовки на просвіт з якогось його підпису.

Від імені ОСОБА_4 у договорі оренди землі від 16.09.2016 (справа №251 том1, а.с.11-12), розташованому у графі «Орендодавець», у рядку: «С.Л. Романченко», акті приймання передачі обєкта оренди за 2016 рік (справа №344251 том 1, а.с.13), розташований у рядку «ОСОБА_8 ОСОБА_4»,- виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_4, а іншою особою (іншими особами) (а.с.104-108).

Ким був виконаний підпис від імені ОСОБА_4 судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, а також враховуючи, що ОСОБА_4, як орендодавець, не укладав та не підписував будь яких договорів з будь ким стосовно належної йому земельної ділянки. Не мав наміру на укладання договору оренди землі, певний час не знав про його державну реєстрацію і взагалі про його існування, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано , а тому задовольняє його.

Щодо позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу суд виходить з настпного.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Факт отримання грошових коштів ОСОБА_4 від ОСОБА_5 у розмірі 100 000 грн. підтверджується відповідною розпискою і сторонами не оспорюється і не спростований (а.с.80).

Приймаючи до уваги те, що сума не повернута зустрічний позов також слід задовольнити.

Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму судових витрат у розмірі 1 000 грн., сплачених останнім при зверненні до суду з позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15, 203, 627, 1046 ЦК України, 124, 152 ЗК України, ст.ст.2, 14, 16 Закону України «Про оренду землі», 258, 259, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Старобільська районна державна адміністрація Луганської області про визнання недійсним договору оренди задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі, зареєстрований Старобільською районною державною адміністрацією Луганської області 16.09.2017 року, за умовами якого орендодавець ОСОБА_4 передав в оренду на 49 років орендареві ОСОБА_5, земельну ділянку №348, площею 8, 3721 га, кадастровий номер №:06:001:0005, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 344251.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (інд.код НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_5 суму у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, інд. код НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_5 суму судових витрат у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 18.02.2019.

Суддя О.О.Пелих