ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року

м. Харків

справа №639/9476/16-ц

провадження №22-ц/818/419/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Тичкової О.Ю.,

суддів: Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сватенко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд», ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова, ухвалене 27 квітня 2018 року о 12 годині 45 хвилин у складі судді Єрмоленко В.Б., та додаткове рішення цього ж суду від 07 травня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Асоціація міжнародних автомобільних перевізників (далі АсМАП) України звернулася до суду з позовом, після уточнення якого 16.11. 2017 року та 22.11. 2017 (т.2 а.с. 209 - 215, т.3 а.с. 6 - 13 ) просила визнати використання ОСОБА_1, ОСОБА_2, Prime Перша транспортна компанія (Група компаній «Прайм»), Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Укрінформтрейд», ОСОБА_3 знаку ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті Prime Перша транспортна компанія (Група компаній «Прайм») за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 неправомірним та таким, що порушує права власника свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 15.06.2004 р., заборонити відповідачам використовувати знак ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати відповідачів прибрати товарний знак позивача із зазначеного сайту та стягнути з відповідачів солідарно 100 000 грн. моральної шкоди і судові витрати у справі, що складаються з судового збору у розмірі 2878 грн., добових витрат, пов'язаних з відрядженням представника позивача для участі в судових засіданнях, у розмірі 2 400 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником на знак для товарів і послуг, а відповідачі використовують товарний знак позивача без його згоди, чим завдають АсМАП України моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2018 р. провадження у справі в частині позовних вимог АсМАП до Prime Перша транспортна компанія (Група компаній «Прайм») закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України ( т.3 а.с. 77 - 79).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 квітня 2018 року АсМАП позов задоволено частково. Визнано використання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТОВ «Укрінформтрейд», ОСОБА_3 знаку ІНФОРМАЦІЯ_1 України на офіційному сайті Prime Перша транспортна компанія (Група компаній «Прайм») за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 неправомірним та таким, що порушує права власника свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 15.06.2004 року. Заборонено відповідачам використовувати знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 України. Стягнуто з відповідачів на користь позивача на відшкодування моральної шкоди по 8 000 грн. з кожного та витрати по сплаті судового збору по 719 грн. 50 коп. з кожного. В іншій частині позовних вимог АсМАП відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач АсМАП України є власником на знак для товарів і послуг у вигляді синьо-білого овального знаку з написом: ІНФОРМАЦІЯ_1, що засвідчено свідоцтвом на знак для товарів і послуг, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності від 15.06.2004р. НОМЕР_1 зі строком дії до 18.02.2020р. Відповідачі без згоди АсМАП України використовують його знак для товарів і послуг, хоча не є його учасниками. ТОВ «Укрінформтрейд» хоча і є учасником АсМАП, але також не має права без його згоди використовувати знак ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому використання знаку позивача на офіційному сайті Prime Перша транспортна компанія (Група компаній «Прайм») за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 є неправомірним та таким, що порушує права власника свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 15.06.2004р. І позовні вимоги в частині визнання неправомірним використання відповідачами знаку на товари і послуги та заборни його використання задоволено. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволені з огляду на те, що такими діями відповідачів завдано шкоди діловій репутації АсМАП через приниження її ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу, підриву довіри до її діяльності.Враховуючи досвід позивача, його впливовість, важливість, авторитет, АсМАП не може пов'язувати себе як особа, що співпрацює із компанією, що юридично не існує, а саме з Групою компаній «Прайм». У задоволенні позову в частині вимог про зобов'язання відповідачів прибрати знак ІНФОРМАЦІЯ_1 з офіційного сайту Групи компаній «Прайм» відмовлено у зв'язку із тим, що позивач не наполягав на їх задоволенні. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2018 року з відповідачів на користь позивача стягнуто витрати, пов'язані з переїздом представника позивача у судове засідання з м. Києва до м. Харкова, по 600 грн. з кожного.

Суд виходив з того, що в мотивувальній частині рішення суду від 27 квітня 2018 року встановлено доведеність витрат представника АсМАП на відрядження з м. Києва до м. Харкова у розмірі 2400 грн. Враховуючи часткову обгрутованість позовних вимог АсМАП, з відповідачів належить стягнути вказану суму по 600 грн. з кожного. Однак у резолютивній частині рішення вказані суми не вказані для стягнення, тому необхідно ухвалити додаткове рішення.

В апеляційній скарзі ТОВ «Укрінформтрейд» ( надалі ТОВ) просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування посилається на те, що згідно наявних матеріалів справи єдиним власником домена, на якому розміщений сайт ІНФОРМАЦІЯ_6, є ОСОБА_3, тому інші особи є неналежними відповідачами по справі. Позов до ТОВ «Укрінформтрейд» має розглядатися в порядку господарського судочинства. Підприємства Групи компаній Прайм не надають послуг, які були б аналогічними з послугами, які надає АсМАП України, а лише користується послугами позивача, про що і вказано на сайті. Вимога про усунення порушень права інтелектуальної власності направлялася виключно ОСОБА_1, який не визначає інформацію, розміщену на сайті, оскільки не є власником домену. Позивач не довів належними та допустимими доказами, що йому була завдана моральна шкода. Також вважає, що суд невірно визначився із розподілом судових витрат, оскільки позовні вимоги АсМАП задоволені частково, а судові витрати стягнуті в повному обсязі в порушення вимог ст. 141 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу АсМАП проти її задоволення заперечувала. Посилалася на те, що згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04 червня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» відповідачі у дійсній цивільній справі визначені вірно. ОСОБА_1 та ТОВ «Укрінформтрейд» здійснюють безпосереднє використання знаку позивача, а ОСОБА_2 і ОСОБА_3 створили для цього технологічну умову та можливість, чим порушили права АсМАП. Підсудність справи суду цивільної юрисдикції обумовлена здійсненням порушень прав позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як фізичними особами, які не здійснюють підприємницьку діяльність. Посилання на ненадання Групою компаній «Прайм» послуг, які б були аналогічні послугам, що надають позивачем, спростовуються інформацією, розміщеною на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6. Діючим законодавством України не передбачено претензійне врегулювання спорів про інтелектуальну власність, тому направлення досудових вимог є правом, а не обов'язком позивача. Також позивач погодився із висновками суду в частині стягнення відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат.

Інших відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Представник ОСОБА_1 та ТОВ у судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу за їх відсутності (т.4 а.с.19, т.3 а.с. 230). ОСОБА_2 неодноразово повідомлявся про час та місце судового розгляду, від отримання судового виклику на 14.02.2019 року 10:00 відмовився, про що є відповідна відмітка в поштовому відправленні (т. 4 а.с. 21,22). Тому відповідно до п.3 ч.8 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) ОСОБА_2 вважається таким, що належно повідомлений про час та місце судового розгляду. ОСОБА_3 повідомлений про дату та час судового розгляду в порядку п.19 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України щляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (т.4 а.с. 35), оскільки територія, на якій він проживає та зареєстрований, не обслуговується відділеннями Укрпошти (т.3 а.с. 226). У судове засідання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Відповіднодо ч.1 ст. 367 ЦПК України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Право апеляційного оскарження мають учасники справи та особи, які не брали участь у справі , якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та ( або) обов'язки (ч.1 ст. 352 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦПК України фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи мають здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

З матеріалів справи вбачається, що з апеляційною скаргою на рішення суду звернулося лише ТОВ. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішення суду від 27 квітня 2018 року в апеляційному порядку не оскаржили, з заявами про приєднання до апеляційної скарги в порядку ст. 363 ЦПК України до апеляційного суду не звернулися.

В апеляційній скарзі ТОВ посилається на незаконність рішення не тільки відносно нього, але і відносно інших відповідачів - фізичних осіб. Проте доказів наявності у нього повноважень діяти від іх імені суду не надає.

За таких обставин судова колегія, заслухавши суддю - доповідача, пояснення Гонтаренко К.С., яка діяла в інтересах АсМАП, дослідивши матеріали справи,перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги дійшла до висновку про наявність підстав для зміни рішення у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права лише відносно апелянта - ТОВ.

Відповідно до п. 4 ч.1, ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач АсМАП України є власником на знак для товарів і послуг у вигляді синьо-білого овального знаку з написом: ІНФОРМАЦІЯ_1, що засвідчено свідоцтвом на знак для товарів і послуг, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності від 15.06.2004р. НОМЕР_1 зі строком дії до 18.02.2020 р. (т. 1 а.с. 19-23, 214-218).

Знак для товарів та послуг зареєстровано класами міжнародної класифікації товарів та послуг для реєстрації знаків у тому числі (511) за кл. 39 «Транспорт; пакування і зберігання товарів; влаштування подорожей; автобусне перевозіння; наймання автомобілів; паркування автомобілів; автомобільне перевозіння; перевозіння броньованим транспортом; інформування щодо перевозіння; наймання вкритих стоянок для транспортних засобів; наймання місць на автостоянках; наймання перегонових автомобілів; пасажирське перевозіння; перевозіння; посередництво у перевозінні; послуги щодо перевозіння; перевозіння вантажними автомобілями; попереднє замовлення транспортних засобів; наймання укритих стоянок для транспортних засобів»;, за кл. 41 «Освіта; виховування; забезпечування навчання; атестування (освіта) водіїв; інформування щодо виховування (підготовка водіїв для виконання міжнародного перевозіння); влаштування і проведення семінарів; влаштування і проведення навчання водіїв для виконання міжнародного перевозіння; влаштування і проведення симпозіумів; навчання практичне; презентації».

Відповідно до статуту АсМАП, звтердженого протоколом № 32 рішення Конференції Учасників АсМАП України від 21 травня 2015 року, Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України є гарантійним об'єднанням, господарською, недержавною добровільною асоціацією, яка об'єднує суб'єктів господарської діяльності всіх форм власності, що здійснюють перевезення вантажів та пасажирів на комерційній основі, в тому числі у міжнародному сполученні, та створена для сприяння розвитку перевезення вантажів та пасажирів автомобільним транспортом, представлення інтересів свої учасників в органах державної влади, міжнародних організаціях, захисту прав її учасників, забезпечення зв'язку із громадськістю ( т. 1 а.с. 49-55).

У відповідності до ст. 418, ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. До об'єктів права інтелектуальної власності, зокрема, належить торгівельні марки (знаки для товарів і послуг).

Майновими правами інтелектуальної власності є: право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом ( ч.1 ст. 424 ЦК України)

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України № 3689-ХІІ від 15.12.1993 «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» (надалі Закон) свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Частиною 5 ст. 16 Закону встановлено, що свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені ст. 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України ( ч. 1 ст. 20 Закону).

У 2016 році на головній сторінці ІНФОРМАЦІЯ_6 - Prime Перша транспортна компанія опубліковане привітання ОСОБА_1, який зазначає, що він є керівником групи компаній «Прайм» і ним створена надійна структура експедиційних компаній. Серед послуг, що надає група компаній «Прайм», є: транспортна логістика, мережа АЗС, СТО, Prime конвой, юридичний центр, консалтінг, Prime академія, інші. Для переконливості розміщені знаки та логотипи деяких компаній, в тому числі ІНФОРМАЦІЯ_1 України та знак «ІНФОРМАЦІЯ_3», що належить позивачу та Міжнародному союзу автомобільного транспорту. На особистій сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook у розділі «фото» наявні фото ОСОБА_1, на одязі якого розташовані зображення товарного знаку позивача ( т. 2 а.с.55-90).

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру компанія Prime Первая транспортная компания (Група компаній «Prime») не зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа (т. 2 а.с. 13-32).

На кожній сторінці сайту компанії Prime Перша транспортна компанія за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 наявний напис наступного змісту: «© 2014-2017, ООО "Укринформтрейд" Адрес: 61052, г. Харьков, Полтавский Шлях, 33. Все права соблюдены».

Згідно листа ТОВ «NIK. UA» від 02.11.2017 р. реєстратором (власником) доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_3 (м. Стаханов, відомості по-батькові невідомі), власником акаунта на ІНФОРМАЦІЯ_5 під управлінням якого знаходиться домен, є ОСОБА_2 ( т. 2 а.с. 203-207).

Судом установлено, що АсМАП не укладала з відповідачами ліцензійний договір або будь-який інший договір стосовно передачі права користування його товарним знаком.

Тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив коло відповідачів у справі та дійшов обгрунтованого висновку про неправомірне використання ними товарного знаку ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеллянта стосовно того, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки викорисатання знаку здійснювалося лише ОСОБА_3, як влаником доменного імені сайту, не є обгрунтованими.

Згідно роз'яснень, викладених в пунктах 9, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу.

Відповідно до скріншотів сайту, що містяться в матеріалах справи, інтернет сайт за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на якому розміщено логотип позивача, є офіційним сайтом ТОВ. Тому воно є автором і до його компетенції відноситься розміщення інформації на вказаному сайті.

Висновок суду про те, що ТОВ хоча і є учасником АсМАП України, але не вправі без згоди останньої використовувати належний їй знак для товаров і послуг ІНФОРМАЦІЯ_2 відповдає вимогам Закону.

За змістом письмових пояснень та апеляційної скарги встановлено, що ТОВ надає послуги з перевезення, що свідчить про використання ним знаку у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності, тобто в комерційних цілях.

Судова колегія відхиляє посиланння апеллянта на те, що позов АсМАП України до ТОВ не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства , тому провадження у справі належить закрити.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України) (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Судом першої інстанції було правильно встановленно, що неправомірне використання знаку для товарів та послуг було здійснено спільними діями відповідачів, а саме ОСОБА_1 є особою, яка безпосередньо пощирила інформацію на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6, ТОВ є автором інформації з використанням знаку, розміщеної на сайті, ОСОБА_3 - власником доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_4, а ОСОБА_2 - власником акаунта на ІНФОРМАЦІЯ_5, під управлінням якого знаходиться зазначений домен.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Позивач звернувся до суду з дійсним позовом у грудні 2016 року. Відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України справи у господарських правовідносинах за позовами до фізичних осіб до 15 грудня 2017 року не підлягали розгяляду в порядку господарського судочинства.

За таких обсатвин, рішення суду про неправомірне використання ТОВ знаку для товарів та послуг шляхом розміщення інформації на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6 є законним та обґрунтованим, підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог АсМАП України до ТОВ вісутні.

Проте судова колегія не може погодитися з рішенням суду в частині заборони ТОВ використовувати знак для товарів і послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з нього коштів на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до листа ОСОБА_2, пояснень представника позивача інформація про знак для товарів та послуг ІНФОРМАЦІЯ_1 видалена з сайту ІНФОРМАЦІЯ_6. (т. 3 а.с. 54,55).

За змістом статей 4,5 ЦПК УКраїни суд здійснює захист лише порушених, невизнаних ао оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тобто за загальним правилом суд не здійснює захист прав на майбутнє. Виключенням є випадки, коли існує реальна загроза ткаого порушення.

В супереч вимог ст.ст. 12,81 ЦПК Укріїни позивач не надав суду доказів існування реальної загрози використання належного йому права на знак для товарів і послуг з боку ТОВ в майбутньому. Тому рішення суду в частині заборони ТОВ не використовувати знак позивача є передчасним і підлягає скасуванню, з наступною відмовою у задоволенні позову в цій частині.

Судова колегія також вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо помилкових висновків суду про доведість факту задвадння позивачу діями ТОВ моральної шкоди.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України, пунктом «в» частини першої статті 52 Закону України № 3792-XII від 23.12.1993 «Про авторське право і суміжні права» суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть звернутись до суду з вимогою про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи або юридичної особи. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Задовольняючи позов АсМаП до ТОВ про відшкодування моральної шкоди, суд вважав доведеним наявність у позивача негативних наслідків, завданих використанням належного йому знаку з боку ТОВ, а саме: « …. АсМАП, як дійсний член Міжнародного Союзу автомобільного транспорту (IRU, Женева) не може пов'язувати себе як особа, що співпрацює із компанією, що юридично не існує, але пропонує експедиційні, транспортні послуги, послуги з ремонту вантажних автомобілів, зазначає, що володіє власною мережею заправочних станцій по регіонам, проводить лекції з транспортної логістики, у тому числі продає курси академії «Prime»…».

При цьому суд вважав доведеним, що в результаті використання на сайті ТОВ знаку на товари і послуги ІНФОРМАЦІЯ_1 для замовників перевезення вантажів, експедиторів, інших учасників міжнародного перевезення складається враження, що Prime Перша транспортна компанія (Група компаній «Прайм») є учасником АсМАП України, який при перевезенні вантажу застосовує систему МДП і, як наслідок, гарантує доставку вантажу у митницю призначення.

Проте матеріали справи належних та допустимих доказів зазначеного припущення не містять.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування здійснюється за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що незаконне використання товарного знаку мало для нього негативні наслідки, а саме, принизило його ділову репутацію, знизило престиж або підірвало довіру до його діяльності.

За таких осбставин судова колегія вважає, що рішення суду в частині стягнення з ТОВ на користь позивача 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню, а у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано в чатині задоволення немайнової (заборона ТОВ використовувати знак ІНФОРМАЦІЯ_1) та майнової вимоги (відшкодування моральної шкоди) стосовно ТОВ, але позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір лише за пред'явлення однієї немайнової вимоги, визначений у рішенні суду судовий збір підлягає зменшенню на частку судового збору, що була сплачена за майновою вимогою відносно одного відповідача, ТОВ, з 719 грн. 50 коп. до 375 грн. (1500 грн. поділити на 4). Також з позивача на користь ТОВ підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з апеляційною скаргою в частині, пропорційній задоволеним вимогам апеляційної скарги про відшкодуванн ТОВ моральної шкоди на користь АсМАП, що дорівнює 2 250 грн. (1500*1,5). Оскільки рішення суду в частині задоволення однієї позовної вимоги немайнового характеру залишено без змін й апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає, судовий збір, сплачений апелянтом за одну немайнову вимогу у розмірі 2067 грн. (1378*1,5), компенсації за рахунок АсМАП не підлягає.

При цьому апеляційна скарга ТОВ на додаткове рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 9 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених пзовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволнння позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру, задоволених позовних вимог. У випадку зловживання стороною чи її представиником процесувальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Суд першої інстанції правильно встановив розмір витрат АсМАП, пов'язаних із забезпеченням явки його представника в судові засідання, виходячи з наданих представником позивача доказів (т.2 а.с.216-231), які апелянтом не спростовані. Зазначені витрати стягнуто з відповідачів в повному обсязі виходячи з положень ст. 141 ЦПК України та з урахуванням того, що судом були повністю задоволені немайнові витрати та майнова вимога про стягнення моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що представник АсМАП неодноразово приїзжав у судові засідання, розгляд яких відкладався у зв`язку з неявками відповідачів (т.3 а.с.29,41,63), про причини неявки вони суд не повідомляли. Спір між сторонами виник внаслідок неправомрних дій ТОВ щодо використання знаку на товарний знак.

Оскільки рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, встановлено, що ТОВ неправомірно використовував товарний знак ІНФОРМАЦІЯ_1, судова колегія вважає правильним висновок суду про покладення на відповідачів судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із забезпеченням явки його представників у судові засідання, в повному обсязі.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення суду та для перерозподілу цих витрат в суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376, ст.. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» на рішення суду задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 квітня 2018 року змінити, скасувавши в частині заборони товариству з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» використовувати знак для товарів і послуг Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» 8 000 (восьми тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

У задоволені позову Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України в цій частині відмовити.

Зменшити судовий збір, що підлягає стягненню з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» на користь Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, до 343 (трьохсот сорока трьох) гривень 40 (сорока) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» судовий збір, що був сплачений при подачі апеляційної скарги у розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) гривень.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінформтрейд» на додаткове рішення суду залишити без задоволення.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2019 року.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді колегії: А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний