Справа №173/1219/19
Провадження №2/173/811/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_2

Представника позивача - адвоката - Романовської Т.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , представник позивача адвокат Романовська Тетяна Миколаївна, до Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_2 , представник позивача адвокат Романовська Т.М., з позовом про визнання права власності за набувальною давністю до відповідача Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області .

13.05.2019 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 14 серпня 2019 року.

14.08.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву в зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів. Справу призначено до розгляду на 16.09.2019 року

16.09.2019 року проведене підготовче судове засідання. Справу призначено до розгляду на 16.09.2019 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

16.09.2019 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на Ѕ частину житлового будинку № 53 з прилеглими до неї будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці по фактичному користуванню для обслуговування будинку загальною площею 3087 кв.м. по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 серпня 2017 року вона є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Власником іншої Ѕ частини спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.1990 року є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ще за життя ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які були рідними братами, уклали усну угоду про передачу останньому належної ОСОБА_3 Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Так як ОСОБА_4 і так фактично проживав у вказаному будинку та особисто ним користувався до самої смерті. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , помер.

У спірному домоволодінні з 2007 року проживає без реєстрації позивачка ОСОБА_2 , і на даний час веде господарство за даною адресою, що підтверджується довідкою № 292 виданою 07.05.2017 року головою Бородаївської сільської ради.

На сьогоднішній день ОСОБА_2 , продовжує проживати у вказаному будинку, користуватись ним. Добросовісно та безперевно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали за підставами, викладеними в позовній заяві. Також позивач пояснила. що власником даного будинку була мати її чоловіка. Після її смерті її чоловік і його брат успадкували зазначений будинок в рівних частинах. Проте брат чоловіка не проживав у вказаному будинку. Вона з чоловіком проживали у будинку та утримували його, спочатку періодично приїздили до будинку. Потім переїхали і постійно жили у спадковому будинку її чоловіка. Після смерті чоловіка і його брата вона постійно просила сім`ю брата чоловіка, оформити право на належну їм частину будинку і потім вирішити як розпорядитись ним. Але сім`я брата чоловіка не бажає оформляти свої права на зазначений будинок, посилаючись на те, що він їм не потрібен. Оскільки на даний час вони проживають за межами держави. З 2007 року вона постійно проживає в даному будинку. Разом з чоловіком вони добудували будинок, перекрили дах, провели газопостачання. На даний час вона сама здійснює поточний ремонт будинку, обробляє город, підтримує двір в належному стані.

Відповідачем Бородаївською сільською радою подана заява про визнання позовних вимог та клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10 серпня 2017 року позивач є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину.

Власником іншої Ѕ частини спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.1990 року є ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину.

Позивач і її чоловік ОСОБА_4 фактично проживали у вказаному будинку та особисто ним користувалися до самої смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зазначеному вище домоволодінні з 2007 року позивачка проживає без реєстрації, що підтверджується довідкою № 292 виданою 07.05.2017 року головою Бородаївської сільської ради.

Також факт користування позивачем будинком АДРЕСА_1 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_5 ,. і ОСОБА_6 .

Так свідок ОСОБА_5 ,. в судовому засіданні пояснив, що він проживає в с. Правобережне Верхньодніпровського району Дніпропетровської області з 1985 року. Знає позивачку і її покійного чоловіка. З 2007 року позивачка постійно проживала в будинку АДРЕСА_1 . Будинок доглянутий, до нього підведений газ. Позивачка належно доглядає за будинком. Будь-які інші особи крім позивачки та її покійного чоловіка у вказаному будинку не з`являлись і не проживали. Та будь-яких вимог про свої права на зазначений будинок не заявляли.

Аналогічні пояснення надані свідком ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом 01.08.1990 року ОСОБА_3 був власником Ѕ частини домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .Належна йому частина домоволодіння не успадкована спадкоємцями ОСОБА_3 .

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю, (п. 11 Постанови)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4, 5 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 більше 10 років (з 2007 року) відкрито, безперервно володіє житловим будинком АДРЕСА_1 в цілому. Добросовісно заволоділа наявним майном: проживала разом з покійним своїм чоловіком у зазначеному домоволодінні та після його смерті успадкувала Ѕ частину зазначеного домоволодіння. Володіє даним довомолодінням відкрито, сплачує комунальні послуги та інші платежі, здійснює поточний ремонт будинку. Дане володіння відоме як посадовим особам сільської ради, так і сусідам та іншим особам, а також членам сім`ї померлого власника іншої Ѕ частини зазначеного домоволодіння. І будь-які особи не оспорюють володіння позивачем даним майном. Володіння є непреривним, так як позивач не покидала зазначене домоволодіння протягом всього цього часу, відповідно наявні всі правові підстави для визнання за нею в судовому порядку права власності на Ѕ частину житлового будинку з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами за набувальною давністю.

Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача так як відсутня вина відповідача у виникненні даного спору.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_2 , представник позивача адвокат Романовська Тетяна Миколаївна, до Бородаївської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 10.04.2001 року), ІПН відсутній на підставі довідки № 0595157 від 28.12.2004 року, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 68.3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на земельній ділянці, площею 3087 кв.м., по фактичному користуванню за набувальною давністю.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. (вісімсот сімнаддцять) грн., 40 коп., покласти на позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, 10.04.2001 року), ІПН відсутній на підставі довідки № 0595157 від 28.12.2004 року, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючою за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 26.09.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване : 27.09.2019 року

Оприлюднене: 27.09.2019 року

Дата набрання законної сили: 29.10.2019 року