Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 647/2034/15-ц

провадження № 61-31351св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2

відповідачі: Одрадокам`янська сільська рада Бериславського району Херсонської області, публічне акціонерне товариство «Кам`янський»,

третя особа - Державна реєстраційна служба Бериславського районного управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року у складі судді Волошина Р. Р. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2015 року у складі колегії суддів: Капітан І. А., Колісниченка А. Г., Радченка С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позовна заява мотивована тим, що працюючи у радгоспі-заводі «Кам`янський» в травні 1993 року отримав для проживання будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що з того часу він добросовісно, відкрито та безперервно володіє і продовжує володіти цим житловим будинком, та зазначаючи про відсутність правовстановлюючих документів на будинок, що позбавляє його в повній мірі розпоряджатися майном, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний житловий будинок не зареєстрований у встановленому законом порядку і матеріали справи не містять будь-яких правовстановлюючих документів на зазначений будинок та даних про його придатність до експлуатації, позивачу у передбаченому законом порядку під уже збудований спірний об`єкт нерухомого майна виділена земельна ділянка, а тому правових підстав для задоволення позову про визнання права власності на спірне домоволодіння за набувальною давністю немає.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володів житловим будинком більш ніж 10 років, у зв`язку з чим набув право власності на це майно за набувальною давністю . Суди не звернули увагу на той факт, що відповідачі визнають позов. Позивача не було повідомлено про розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що згідно з довідкою Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району від 24 грудня 2014 року № 1739 ОСОБА_1 з травня 1993 року добросовісно, відкрито, безперервно володіє і продовжує володіти спірним житловим будинком.

Згідно з довідкою КП «Херсонського бюро технічної інвентаризації» ХОР від 09 вересня 2015 року № 323 станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Відсутність реєстрації права власності на зазначений будинок підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 вересня 2015 року.

З довідки Одрадокам`янської сільської ради Бериславського району від 10 вересня 2015 року № 1145 вбачається, що відповідно до запису в погосподарській книзі власником спірного будинку являється ОСОБА_1 , який отримав даний будинок для проживання в 1993 році у радгоспі-заводі «Кам`янський». За даними Одрадокам`янської сільської ради правонаступник радгосп-заводу «Кам`янський» відсутній.

Згідно з довідкою публічного акціонерного товариства «Кам`янський» (далі - ПАТ «Кам`янський») від 25 вересня 2015 року житловий будинок на АДРЕСА_1 збудовано господарським методом (без генерального плану), будинок перебував на балансі радгосп-заводу «Кам`янський» (правонаступник якого є ПАТ «Кам`янський»), у 1993 році його передано для проживання ОСОБА_1 . На момент звернення ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Кам`янський» про встановлення права власності на житловий будинок за набувальною давністю, підтверджуючі документи щодо передачі вказаного житлового будинку в архівах підприємства не збереглися.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Не будь-який об`єкт може бути предметом набуття права власності за набувальною давністю. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Такого висновку щодо застосування норми права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Враховуючи, що спірний житловий будинок не зареєстрований у встановленому законом порядку і матеріали справи не містять будь-яких правовстановлюючих документів на зазначений будинок та даних про його придатність до експлуатації суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володів житловим будинком більш ніж 10 років, у зв`язку з чим набув право власності на це майно за набувальною давністю, були предметом апеляційного перегляду та зводяться до переоцінки доказів, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі викладеного слідує, що визнання відповідачем позову є окремою процесуальною дією суду.

Матеріали справи не містять заяв чи клопотань відповідачів про визнання позову, відповідно до вимог статті 206 ЦПК України, у зв`язку з чим доводи касаційної скарги про те, що суди не звернули увагу на визнання позову відповідачами є неприйнятними.

Відповідно до довіреності від 13 листопада 2014 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником у всіх судових установах з усіма правами наданими законом позивачеві, укладати мирові угоди, знайомитися з матеріалами справи, оскаржувати судові рішення.

ОСОБА_2 згідно відомостей протоколу судового засідання від 30 вересня 2015 року та журналу судового засідання від 28 жовтня 2015 року був присутній при проголошенні судових рішень у місцевому суді та у суді апеляційної інстанції.

У зв`язку з викладеним, доводи касаційної скарги щодо не повідомлення позивача про розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій є безпідставними.

З наведеного вбачається, що суди під час ухвалення рішень у повному обсязі дослідили надані докази на підтвердження заявлених вимог, правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька
Судді: А. А. Калараш
С. Ю. Мартєв
В. М. Сімоненко
С. П. Штелик