Справа № 296/6661/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївський О.П.,

за участі секретаря Четвертухи О.О.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій з урахуванням уточнень просив встановити факт його постійного проживання в період з 30.08.1986 року по 30.08.1989 року на території України до 24 серпня 1991 року.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що в період з 30.08.1986 року по 30.08.1989 року постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та протягом цього часу навчався у Житомирській середній школі №12. Вказує також, що на даний момент є громадянином ОСОБА_2 Федерації, проте має намір подати зобовязання припинити іноземне громадянство та подати заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, а тому просить суд встановити зазначений факт, оскільки йому необхідно отримати громадянство України.

Заявник в судове засідання не зявився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, просив проводити розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні справи покладався на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог ст.ст. 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-АН №292069, ОСОБА_1 народився 07.05.1972 року в м. Новочеркаськ, Ростовської області ОСОБА_2 Федерації (а.с.10).

Відповідно до картки прописки, виданої КП «ВЖРЕП №13» Житомирської міської ради, ОСОБА_1 в період з 30 серпня 1986 року по 30 серпня 1989 року проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до довідки Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №12 з поглибленим вивченням іноземних мов імені ОСОБА_3 м. Житомира від 18.01.2018 року №39, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 навчався у Житомирській середній школі №12 з 1986 по 1989 роки. (а.с. 7).

Згідно копії паспорту громадянина ОСОБА_2 Федерації, виданого відділом УФМС Росії по Ростовській області в м.Новочеркаську, ОСОБА_1 зареєстрований 16.07.2012 року АДРЕСА_1 (а.с.12).

На день розгляду справи в судах підстави та порядок набуття громадянства України регулювалися нормами Закону України «Про громадянство» від 18 січня 2001 року.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Згідно з Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 та Законом України «Про громадянство» визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до пункту 25 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Відповідно до пункту 44 Порядку, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_4, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність достатніх правих підстав вважати доведеним факт постійного проживання заявника на території України у період з 30 серпня 1986 року по 30 серпня 1989 рік.

Разом з тим, вимога про встановлення факту постійного проживання заявника на території України до 24 серпня 1991 року не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано суду належних доказів проживання в цей час на території України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 315, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 Федерації, в період з 30 серпня 1986 року по 30 серпня 1989 рік на території України.

В решті заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Cуддя О. П. Сингаївський