Справа № 338/321/18
Провадження № 22-ц/4808/210/19
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

доповідача Фединяка В.Д.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Турів О.М.

з участю представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

Марківська сільська рада Богородчанського району -

сільського голови,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Марківська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання спадщини відумерлою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 13 листопада 2018 року, ухвалене суддею Шишком О.А. в смт.Богородчани,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2, заінтересована особа Марківська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області звернувся з позовом про визнання спадщини відумерлою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 залишилася спадщина у вигляді частки 1/1 в статутному капіталі ПП «Ольва», розмір якого складає 2650000,00 грн, що підтверджується відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до даних спадкової справи, яка відкрита після смерті ОСОБА_4 за претензією ПАТ КБ «Надра», ніхто із спадкоємців ОСОБА_4 не звернувся з заявами про прийняття спадщини. Він є кредитором в розумінні ст.1277 ЦК України, а тому може ставити питання про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_4 Згідно квитанцій про сплату грошових коштів він є кредитором спадкодавця. Просив визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді частки 1/1 в статутному капіталі ПП «Ольва» й ПП «Ольва-Буд» та передати її територіальній громаді - Марківській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 20.08.2018 року до участі у справі як заінтересовану особу залучено ОСОБА_5.

Рішенням Богородчанського районного суду від 13 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа Марківська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення заяви, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов»язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. На думку апелянта, згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів від 13.02.2008 року, 07.08.2008 року, 08.09.2008 року, 25.12.2008 року, 18.12.2009 року, 08.09.2010 року, 08.11.2010 року, 16.12.2010 року квитанцій про прийом поштових переказів грошових коштів за 2008-2009 роки, заяв на грошовий переказ від 22.07.2010 року, 08.09.2010 року, 03.11.2010 року, заяви на відправлення коштів від 19.02.2010 року він є кредитором спадкодавця. Вказує, що квитанції до прибуткових касових ордерів засвідчені відбитком печатки ПП «Ольва», підписані особою, уповноваженою керівником підприємства. Згідно зазначених квитанцій апелянт сплатив кошти за придбання квартири, в квитанціях відсутні дані про дарування цих коштів спадкодавцю. Постановою старшого слідчого СВ ДПС в Івано-Франківській області від 13.12.2012 року на підставі зазначених квитанцій апелянта визнано потерпілим у кримінальній справі № 333838 щодо ОСОБА_4 за ч.4 ст.190 КК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Представник Марківської сільської ради Богородчанського району ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не подано об'єктивних даних, які б давали підстави вважати його кредитором. Грошові перекази та квитанції містять інформацію про передачу відповідних коштів ОСОБА_4 та ПП «Ольва», але ніяким чином не засвідчують зобов'язання ОСОБА_4 повернути будь-які кошти.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа № 182/2013 за претензією ПАТ КБ «Надра».

За інформацією Богородчанської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини від спадкоємців ОСОБА_4 не поступали (а.с.80).

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 був засновником та власником приватного підприємства «Ольва», а також приватного підприємства «Ольва-Буд» (а.с.26-28, 95-99).

Також судом установлено, що ОСОБА_2, заінтересована особа Марківська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області звернувся в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_4 Зокрема, просить визнати відумерлим майно спадкодавця - приватне підприємство «Ольва» та приватне підприємство «Ольва-Буд», посилаючись на те, що ним передано спадкодавцю та вказаним підприємствам значні кошти на придбання квартири, які не повернуті.

Установлено, що за заявою ОСОБА_2 виник спір про право на спадкове майно.

Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Звернення із заявою в окремому провадженні можливе за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення.

Відповідно ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку, що заявником не подано об'єктивних даних, які б давали підстави вважати його кредитором, посилаючись на те, що грошові перекази та квитанції містять інформацію про передачу відповідних коштів ОСОБА_4 та ПП «Ольва» і не засвідчують зобов'язання повернути будь-які кошти, тому не підлягає задоволенню його вимога, оскільки за заявою ОСОБА_2 виник спір про право, який розглядається за позовом на загальних підставах.

Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об'єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Крім цього судом першої інстанції не враховано, що згідно зі статтею 1277 ЦК України лише уповноважений орган місцевого самоврядування може ставити питання про визнання спадщини відумерлою та передачі у власність територіальній громаді.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі N 761/16799/15-ц).

Оскільки суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, судове рішення у справі підлягають скасуванню, а провадження у справі залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ч.6 ст.294 ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду від 13 листопада 2018 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Марківська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2, що він має право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 лютого 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський