Провадження № 2/201/1167/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (треті особи приватний нотаріус Дніпровського МНО ОСОБА_2, Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА :

09.11.2018р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» (треті особи - приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_2, Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровської області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 3-6).

Одночасно позовна заява містила вимоги про витребування доказів (клопотання про витребування доказів надійшло на електронну пошту суду 16.11.2018р.), в якій позивач просив витребувати у приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 належним чином завірену копію виконавчого напису №9063від 17.10.2016р. та належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис. Також, в клопотанні від 16.11.2018р. позивач просив витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» оригінали кредитної справи.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.11.2018р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (а.с.№ 26).

Цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 належним чином завірену копію виконавчого напису №9063 від 17.10.2016р. та належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис №9063 від 17.10.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 33 207грн. 75коп.

Крім того, разом із позовною заявою позивачем була подана заява про забезпечення позову, в якій позивач просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №9063 від 17.10.2016р. щодо стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 33 207грн. 75коп.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.11.2018р. було задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, зупинено стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису №9063 від 17.10.2016р., вчиненого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 33 207грн. 75коп. (а.с. № 31).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 №9063 від 17.10.2016р. про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у розмірі 33 207,75 грн. за кредитним договором №DNXRFB52210585 від 21.02.2008р. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення часткового погашення, крім того строк, за який проводиться стягнення заборгованості 33 207,75 грн. становить 8 років 7 місяців 6 днів, а саме, з 21.02.2008р. по 27.09.2016р. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушення вимог ст.ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив безспірність вимог, нотаріусом не було враховано та не перевірено, з якого дня у стягувача виникло право вимоги до позивача, та що на момент вчинення виконавчого напису з дня виникнення вимоги минуло більше трьох років. На підставі викладеного, позивач просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2 від 17.10.2016р. зареєстрований в реєстрі за № 9063 таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

08.02.2019р. до суду надійшла заява представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 10.08.2018р. - а.с.№71), в якій представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. №70).

На виконання ухвали суду від 16.11.2018р. від приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_2, 13.12.2018р. до суду надійшли засвідчені копії виконавчого напису та документів на підставі якого його було вчинено 17.10.2016р. за №9063 (а.с.№5-68).

Згідно до ч.5 ст.279 ЦПК суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 17.10.2016р. приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 9063 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNXRFB52210585 від 21.02.2008р. станом на 27.09.2016р. в розмірі 33 207,75 грн., з яких: заборгованість за кредитом 1488,23 грн., заборгованість по відсоткам 25,91 грн., комісія 531,09 грн., пеня -29581,20 грн., штраф 1581,32 грн. та витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн., а загалом 34 907,75 грн. (а.с. № 56).

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Згідно до п.п. 3.1. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р. нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як зазначено в правовій позиції ВСУ у справі за №6-887цс17: «З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Дослідивши надані стягувачем нотаріусу документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, приходжу до висновку, що вони не були достатніми для підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед банком на день вчинення напису враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, банком нотаріусу була надана копія заяви позичальника №DNXRFB52210585 від 21.02.2008р., відповідно до якої банком надано строковий кредит у сумі 2299 грн. на строк 12 місяців з 21.02.2008р. по 21.02.2009р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,42% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 75,87 грн., в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії в зазначені заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 5 по 15 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти у розмірі 272,80 грн., для погашення заборгованості з а кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами (а.с.№64).

Також, банком нотаріусу була надана виписка з рахунку боржника станом на 27.09.2016р., копії письмової вимоги про усунення порушень, опису вкладення до цінного листа та поштового чека про направлення позивачу письмової вимоги за адресою, яка була зазначена в заяві №DNXRFB52210585 від 21.02.2008р. (а.с.№61-63).

Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172 зі змінами та доповненнями «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», що затверджене Постановою НБУ №254 від 18.06.2003р. первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банками самостійно, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 5.5. Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку.

На підтвердження безспірності заборгованості стягувачем приватному нотаріусу був наданий документ найменований, як виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором №DNXRFB52210585 від 21.02.2008р. станом на 27.09.2016р. (а.с. № 66).

Дослідивши зміст даного розрахункового документу, приходжу до висновку, що він не відповідає, вимогам до первинних документів (виписки по рахунку) оформлених у відповідності до ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999р. №1172, а тому не може вважатися обовязковим документом - випискою з розрахунку боржника, дослідивши який, нотаріусом вчиняється виконавчий напис про стягнення заборгованості в безспірному порядку.

Відповідно до п.10 Узагальнення «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» ВССУ від 07.02.2014р. належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Переліку документів визначених в п.2 Постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172.

В виконавчому написі нотаріусом зазначено, що стягнення проводиться за період з 21.02.2008р. по 27.09.2016р., тобто більше, ніж за 8 років, що свідчить про вчинення напису з порушенням строків визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки як вбачається розрахункового документа складеного банком, боржник допустив прострочення виконання грошових зобовязань за договором ще в 2008 році, а отже, з дня виникнення у банка права вимоги про стягнення заборгованості в безспірному порядку минуло більше трьох років.

Підводячи підсумок викладеному, вважаю що при розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису №9063 від 17.10.2016р. таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження з підстав порушення нотаріусом вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а отже підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі у розмірі 1057 грн. 20 коп., які складаються з судового збору за подачу позовної заяви - 704грн.80коп., (а.с.№2) та заяви про забезпечення позову - 352 грн. 40коп.(а.с.№29).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п. 3.1. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ №296/5 від 22.02.2012р., правовою позицією ВСУ у справі за №6-887цс17, Узагальненням ВССУ від 07.02.2014р «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (треті особи приватний нотаріус Дніпровського МНО ОСОБА_2, Соборний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 17.10.2016р., зареєстрований в реєстрі за № 9063 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №DNXRFB52210585 від 21.02.2008р. станом на 27.09.2016р. в розмірі 33 207,75 грн., з яких: заборгованість за кредиту 1488,23 грн., заборгованість за відсотками 25,91 грн., комісія 531,09 грн., пеня 29581,20 грн. та штраф 1581,32 грн., витрати повязані із вчиненням виконавчого напису 1700 грн, а загалом 34 907,75 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1057 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Н.В. Ткаченко