Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 656/676/15-ц

провадження № 61-16327св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року у складі судді Крисанової В. І. та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Цуканової І. В., Вейтас І. В., Склярської І. В.

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про припинення обтяження і виключення запису з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що з 21 вересня 2010 року ОСОБА_1 придбав на прилюдних торгах нерухоме майно, що належало боржнику ОСОБА_2 , яке складається з таких нежилих будівель: електроцеха (літ. А) площею 53,5 кв. м, гаража (літ. Б) площею 146 кв. м, складу (літ. В) площею 195,4 кв. м, гаража (літ. Г) площею 199,8 кв. м, гаража (літ. Д) площею 526,7 кв. м, що розташовані на АДРЕСА_1 . Державним виконавцем складено акт про прилюдні торги, затверджений в. о. начальника відділу державної виконавчої служби Азаровою Н. О. На підставі цього акта державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Черниш Л. І. видано свідоцтво на право власності № 570.

На момент придбання зазначене майно було предметом іпотеки, іпотекодавцем був ОСОБА_2 , а іпотекодержателем виступало публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк», яке в подальшому відступило право вимоги ПАТ «Дельта Банк».

Державний реєстр містить такий запис: заборона на підставі договору іпотеки № 1053 зі ОСОБА_2 . Далі йде запис про те, що іпотека погашена. У лютому 2015 року знову внесено обтяження ПАТ «Дельта Банк».

04 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вилучення запису про обтяження майна до ПАТ «Дельта Банк», однак до теперішнього часу запис з Державного реєстру не вилучено. ПАТ «Дельта Банк» листом від 17 вересня 2015 року повідомив, що проводить ретельну перевірку заяви.

Короткий зміст судових рішень

Заочним рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року позов задоволено; припинено іпотеку, зареєстровану в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав, номер запису про іпотеку 8880170, дата перенесення 27 лютого 2015 року щодо об`єкта обтяження - нежилих будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: електроцех (літ. А) площею 53,5 кв. м, гараж (літ. Б) площею 146,0 кв. м, склад (літ. В) площею 195,4 кв. м, гараж (літ. Г) площею 199,8 кв. м, гараж (літ. Д) площею 526,7 кв. м, загальна площа - 1 121,4 кв. м іпотекодержателем - ПАТ «Дельта Банк». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішеннямІванівського районного суду Херсонської області від 31 березня 2016 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено; визнано обтяження (заборону) нерухомого майна (нежилих будівель, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ) припиненим з вилученням запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також вилучено запис про припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено; заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року залишено без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що право позивача на користування та розпорядження нерухомим майном, яке він придбав на прилюдних торгах, порушено тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно це майно значиться в іпотеці. Однак з моменту нотаріального посвідчення продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів права іпотекодержателя та іпотекодавця на це майно припинені, що є підставою для виключення відомостей щодо обтяження нерухомого майна іпотекою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що з 03 березня 2015 року у банку введено тимчасову адміністрацію, а отже на всі правовідносини поширюється дія спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який має пріоритет над іншими законодавчими актами. До закінчення необхідних заходів щодо визначення всіх активів та зобов`язань відповідача, для формування ліквідаційної маси банк не здійснює будь-яких дій щодо зняття заборон та обтяжень майна, яке передано банку в якості забезпечення виконання зобов`язань. Крім того, відповідач посилається на те, що у ОСОБА_2 існує непогашена заборгованість за кредитним договором, у забезпечення якого укладався іпотечний договір № 1053, тому у лютому 2015 року банк знову поновив заборону на відчуження майна.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 20 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 квітня 2018 року справу № 656/676/15-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що 03 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 13/190/101/06-А, предметом іпотеки є нежилі будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з електроцеху (літ. А) загальною площею 53,5 кв. м, гаража (літ. Б) загальною площею 146,0 кв. м, складу (літ. А) загальною площею 195,4 кв. м, гаража (літ. Г) площею 199,8 кв. м, гаража (літ. Д) площею 526,7 кв. м, гаража (літ. Д) загальною площею 526,7 кв. м, заправки (літ. Е) загальною площею 8,8 кв. м та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно (серія НОМЕР_1 ), виданого Іванівською селищною радою 12 липня 2007 року на підставі рішення виконавчого комітету Іванівської селищної ради від 27 червня 2007 року № 138 та зареєстрованого в Генічеському державному бюро технічної інвентаризації 12 липня 2007 року.

Згідно постанови головного державного виконавця ВДВС Іванівського РУЮ про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 вересня 2010 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 5677, виданого 26 грудня 2008 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маршаловою Л. В. про стягнення із ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» 2 095 475,19 грн шляхом звернення стягнення на майно, а саме: електроцех (літ. А) площею 53,5 кв. м, гараж (літ. Б) площею 146,0 кв. м, склад (літ. В) площею 195,4 кв. м, гараж (літ. Г) площею 199,8 кв. м, гараж (літ. Д) площею 526,7 кв. м, заправку (літ. Е) площею 8,8 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що заставлене майно реалізовано, коштів від реалізації майна у сумі 81 465,40 грн недостатньо для задоволення вимог стягувача. Також, згідно акта державного виконавця від 07 квітня 2010 року, не виявлено заправки (літ. Е) загальною площею 8,8 кв. м у зв`язку з її повним знищенням.

Згідно довідки ВДВС Іванівського РУЮ Херсонської області від 15 лютого 2016 року № 215 на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження, яке відкрито на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса від 26 грудня 2008 року № 5677.

У копії платіжного доручення від 23 вересня 2010 року № 350 зазначено про стягнення боргу за іпотечним договором у сумі 84 465,40 грн із ОСОБА_2 на підставі виконавчого напису нотаріуса від 26 грудня 2008 року № 5677 та перерахування зазначених коштів на користь ПАТ «Кредитпромбанк».

Згідно копії свідоцтва (серія НОМЕР_2 ), виданого державним нотаріусом Іванівської державної нотаріальної контори Черниш Л. І., на підставі акта про проведення прилюдних торгів, 04 жовтня 2010 року ОСОБА_1 придбав на прилюдних торгах нежилі будівлі: елктроцех (літ. А) площею 53,5 кв. м, гараж (літ. Б) площею 146,0 кв. м, склад (літ. В) площею 195,4 кв. м, гараж (літ. Г) площею 199,8 кв. м, гараж (літ. Д) площею 526,7 кв. м, що розташовані на АДРЕСА_1 , що раніше належали ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Іванівською селищною радою 12 липня 2007 року, зареєстрованого в Генічеському державному бюро технічної інвентаризації.

Згідно витягу Генічеського державного бюро технічної інвентаризації від 23 грудня 2010 року № 28474345 нежилі будівлі, розташовані на АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва (серія НОМЕР_2 ), виданого 04 жовтня 2010 року Іванівською державною нотаріальною конторою, належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 04 жовтня 2010 року № 9074285, виданого Іванівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 видано нотаріальне посвідчене свідоцтво про придбання вищевказаного нерухомого майна з прилюдних торгів.

Згідно інформаційної довідки від 04 лютого 2016 року № 52610281 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витягу від 29 січня 2016 року № 132150985 з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів - 27 лютого 2015 року внесений запис про обтяження на підставі договору іпотеки № 1053, виданого 03 грудня 2015 року Іванівською державною нотаріальною конторою на зазначене вище нерухоме майно, іпотекодавцем зазначений ОСОБА_2 , а іпотекодержателем - ВАТ «Кредитпромбанк». Крім того, у розділі «Відомості про відступлення прав» зазначені відомості про нового іпотекодержателя - ПАТ «Дельта Банк».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 593 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право застави припиняється у разі реалізації предмета застави.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 41 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки, відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки. Це правило не застосовується у разі придбання предмета іпотеки іпотекодавцем.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Таким чином правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що з моменту нотаріального посвідчення продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів права іпотекодержателя та іпотекодавця на це майно припинені, що є підставою для виключення відомостей щодо обтяження нерухомого майна іпотекою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Продаж предмету іпотеки на прилюдних торгах та, як наслідок, вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про іпотеку», отже є безпідставними посилання відповідача на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на пріоритетний закон, оскільки зазначені питання не регулюються цим Законом, тому відсутні підстави його застосовувати.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов