Справа № 132/3692/17
Провадження № 22-ц/801/482/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуСправа № 132/3692/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Войтка Ю.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №132/3692/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року, яке ухвалене суддею Аліменко Ю.О. в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області, повний текст складено 27 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10 вересня 2017 року, в нічний час, він своїм автомобілем марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_3, приїхав додому в с. Грушківці, Калинівського району, Вінницької області. Коли під'їхав до воріт та почав діставати ключ, сидячи на водійському сидінні, то через відкрите вікно дверей зі своєї сторони відчув сильний удар. Спочатку не зрозумів, що сталося, а потім побачив біля автомобіля відповідача ОСОБА_4, який безпричинно висловлювався нецензурною лайкою з приводу спілкування позивача з його знайомою жінкою. Зрозумівши агресивні наміри відповідача, швидко закрив стікло дверей та закрився в автомобілі. В цей час відповідач ОСОБА_4 вистрибнув на капот і дах автомобіля та почав наносити ногами пошкодження на транспортний засіб. На шум в подвір'ї прокинулись та вибігли батьки та викликали поліцію. Відповідач почувши, що викликають поліцію, зірвав номерні знаки з автомобіля та зник.

На звернення до Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області позивач отримав висновок від 14 вересня 2017 року та був повідомлений про те, що до суду передано матеріали про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. В порушені кримінального провадження відносно ОСОБА_4 по ст. 194 КК України «умисне знищення або пошкодження майна» було відмовлено за малозначністю.

Відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати заподіяну майнову.

Внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4, позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 23595,43 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яку він просив стягнути на свою користь, а також судові витрати.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 17043,24 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., 1200 грн. витрат за проведення експертизи, судові витрати в сумі 1280 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 4145 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального, неправильно застосовано норми матеріального права. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 лютого 2019 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВС084388, ОСОБА_3 належить на праві власності автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_3 (а.с.6).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказав, що 10 вересня 2017 року, в нічний час, він на автомобілі марки «ВАЗ 2107» д.н.з. НОМЕР_3 приїхав додому в с. Грушківці, Калинівського району, Вінницької області. Коли під'їхав до воріт та почав діставати ключ, сидячи на водійському сидінні, то через відкрите вікно дверей зі своєї сторони відчув сильний удар. Спочатку не зрозумів, що сталося, а потім побачив біля автомобіля відповідача ОСОБА_4, який безпричинно висловлювався нецензурною лайкою з приводу спілкування позивача з його знайомою жінкою. Зрозумівши агресивні наміри відповідача, позивач швидко закрив стікло дверей та закрився в автомобілі. В цей час відповідач ОСОБА_4 вистрибнув на капот і дах автомобіля та почав наносити ногами пошкодження на транспортний засіб. На шум в подвір'ї прокинулись та вибігли батьки позивача і почали викликати поліцію. Відповідач ОСОБА_4 почувши, що викликають поліцію, зірвав номерні знаки з автомобіля та зник.

Згідно листа Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області № 95/37/218/01-2017 від 25 вересня 2017 року, звернення ОСОБА_3 від 20 вересня 2017 року зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Калинівським відділом поліції за № 4714.

Відповідно до вимог ст. 214 КПК України керівництвом органів досудового розслідування, за результатами попереднього розгляду було встановлено, що ознаки кримінального правопорушення в даному випадку відсутні, у зв'язку з чим підстав для відкриття кримінального провадження немає, а тому подальший розгляд звернення здійснено у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Враховуючи те, що факти викладені ОСОБА_3 у повідомленні мають ознаки цивільно-правових відносин, для врегулювання всіх спірних питань позивачу рекомендовано звернутись до суду із цивільним позовом (а.с.29).

Згідно висновку Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області від 14 вересня 2017 року позивача повідомлено про те, що до суду передано матеріали про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2017 року (справа №132/2964/17), ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. в дохід держави (а.с.7).

Таким чином, судом першої інстанції, встановлено на підставі належних та допустимих доказів, що автомобіль позивача було пошкоджено внаслідок неправомірних дій відповідача.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №894Е-10/17 від 18 жовтня 2017 року, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4, внаслідок його пошкодження, в цінах станом на час виконання даного дослідження складає 17043,24 грн. (а.с.11-14).

Відповідно до ст. 22 ЦК України кожна особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення ушкодженої речі.

Враховуючи наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що стягуючи з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 17043,24 грн. матеріальної шкоди, суд першої інстанції, вірно встановив, що відповідачем внаслідок неправомірних дій завдано позивачу матеріальних збитків, зокрема взявши до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження №894Е-10/17 від 18 жовтня 2017 року, згідно якого сума матеріальної шкоди складає 17043,24 грн.

Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, врахував вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачеві душевних страждань, внаслідок пошкодження автомобіля, на відновлення якого позивачу необхідно докласти зусиль, що в сукупності істотно змінило життєві відносини і порушило побут позивача, потягло за собою душевні хвилювання, а тому обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 2000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Доводи апеляційної скарги в тому, що не підтверджено факт заподіяння відповідачем майнової шкоди майну позивача є безпідставними, оскільки як вбачається з постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 14 вересня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою до громадянина ОСОБА_3 та пошкодив його транспортний засіб. Крім того, ОСОБА_4 визнав свою вину.

Зокрема, ОСОБА_4 надано письмові пояснення Калинівському ВП ГУНП України у Вінницькій області від 11 вересня 2017 року з яких вбачається, що ним було зірвано номерні знаки та пошкоджено автомобіль позивача (а.с.57-58).

Також, допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, підтвердили факт пошкодження автомобіля позивача, відповідачем ОСОБА_4

Таким чином, виходячи з наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені. Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому рішення суду є законним, обґрунтованим, підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Войтко Ю.Б.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.