ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2955/19 Справа № 212/6610/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання : Чубіна А.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат"

розглянувши у спрощенному позовному провадженні цивільну справу за апеляційними скаргами відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року, ухваленого суддею Чорним І.Я. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 26 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи на виробництві.

В мотивування заявлених вимог посилається на, що її син ОСОБА_4 працював прохідником в ПАТ «Кривбасзалізрудком», 25.01.2018 року, близько о 11годин 30 хвилин, під час виконання своїх трудових обов'язків на дільниці №4 Шахти «Тернівська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер. Позивач зазначає, що через смерть сина їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона втратила рідну людину, якого сильно любила та поважала. Звістка про смерть сина завдала їй глибоких моральних та душевних страждань, оскільки за життя сина, вона перебувала з ним в тісних сімейних стосунках, син завжди допомагав їй у будь-яких справах. Дізнавшись про його смерть, зазнала сильне емоційне та психологічне потрясіння, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування моральної шкоди 319088 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю працівника на виробництві в розмірі 90000 грн. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_1- адвокат Гузєв І.Г., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, не врахування глибини страждань позивача через втрату рідної людини, вважає визначений судом розмір моральної шкоди є значно заниженим. Ставить питання про збільшення суми моральної шкоди з 90000 грн. до 319088 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про зміну рішення суду та зменшення розміру моральної шкоди з 90000 грн. до 15000 грн., , посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права. В мотивування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що судом не враховано, вину потерпілого ОСОБА_4 у нещасному випадку через порушення законодавства з охорони праці. Крім того, вважає, що позивачем не доведено факту завдання моральної шкоди та її глибину. Визначений судом розмір судового збору не відповідає принципу пропорційності задоволених вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відповідача, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги представника позивача та наполягала на задоволенні апеляційної скарги відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено що позивач по справі ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1.

ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_2, та не заперечується сторонами.

25.01.2018 року, близько о 11 годин 30 хвилин, під час виконання трудових обов'язків в вштреку скреперування у осях 95-92 гор. 1347м дільниці №4 Шахти «Тернівська» Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_4 загинув на виробництві, що підтверджується Актом Н-5 від 14.03.2018 року та Актом Н-1 № 6-21 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 14.03.2018 року. Причиною смерті ОСОБА_4, згідно довідки про причину смерті № 192 від 26.01.2018 року, стало травма голови та грудної клітини несумісні з життям, які відобразились у вигляді відкритої черепно-мозкової травми та переломів ребер з крововиливами.

Згідно акту про нещасний випадок, 25.01.2018 року в ІІ зміну, після демонтажу рудстійок, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 почали переносити їх в орт скреперування 93 осі гор. 1347м. Близько 11 години 30 хвилин під час спроби підняти чергову рудстійку, яка лежала на підошві штрека скреперування у осях 95-92 гор. 1347м, з північної сторони сполучення штрека скреперування у осях 95-92 гор. 1347м з ортом скреперування 94 осі гор. 1347м із-за кріплення випав кусок породи, яким вдарило ОСОБА_4 по голові та тулубу, від чого він впав на рудстійку.

Згідно зазначеного акту основною причиною нещасного випадку є невиконання вимог інструкції з охорони праці, супутньою причиною є невиконання посадових обов'язків. Особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці зазначено: ОСОБА_4 - прохідник дільниці № 4 шахти "Тернівська" ПАТ "Кривбасзалізрудком", який не подбав про особисту безпеку і здоров'я та виконав неякісне прибирання відшарованих нависаючих кусків породи з покрівлі виробки; ОСОБА_5 - кріпильник дільниці № 4 шахти "Тернівська" ПАТ "Кривбасзалізрудком", який не подбав про особисту безпеку і здоров'я, а також про безпеку і здоров'я оточуючих людей в процесі виконання робіт та виконав неякісне прибирання відшарованих нависаючих кусків породи з покрівлі виробки; ОСОБА_6 - майстер гірничий дільниці № 4 шахти "Тернівська" ПАТ "Кривбасзалізрудком", який не проконтролював додержання робітниками правил і норм з охорони праці.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про доведення факту спричинення моральної шкоди позивачу, як матері загиблого від нещасного випадку на виробництві, та обов'язку відповідача відшкодувати її.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров'ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров'ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров'я.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв'язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивача має право на відшкодування моральної шкоди, як матер загиблого від нещасного випадку на виробництві.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 колегією суддів відхиляються, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку зі смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві стався в результаті незабезпечення потерпілому відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком» безпечних та нешкідливих умов праці, встановлений в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи.

Так, позивач втратила рідну людину, сина, якого дуже любила та поважала, порушено звичайний для неї спосіб життя, а втрата близької людини, вимагає від неї додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для неї опорою, моральною підтримкою, і вона змушена переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Проте, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, є дещо заниженим, визначений без повного урахування роз'яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв'язку із чим доводи представника позивача, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку мати отримала у зв'язку зі смертю сина від нещасного випадку, та неможливість повернути до життя найріднішу людину, а також наявність винних дій зі сторони відповідача у нещасному випадку, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 90000 грн. до 150000 грн., що відповідно до положення п.п.1.3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо не вірного визначення судом першої інстанції розміру судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню на користь держави за рахунок відповідача, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим, апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, на підставі п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору.

З відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволених вимог, в сумі 1500 грн., що становить 1% від суми моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 90000 грн. до 150000 грн.

Змінити рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року в частині стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави розміру судового збору збільшивши його з 704,80 грн. до 1500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: