Ухвала

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 359/12669/14

провадження № 61-25980св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення,

представник відповідача - Корзан Наталія Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_3 про розгляд у судовому засіданні з викликом сторін справи за позовом ОСОБА_3 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, у складі судді Журавського В. В., від 01 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Волохова Л. А., Савченка С. І., від 30 березня 2017 року та касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Київської області

від 30 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області

від 01 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 12 листопада 2014 року № 87/ок про звільнення

ОСОБА_3 з посади начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення 12 листопада 2014 року у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі

пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення. Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до моменту поновлення на роботі.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 березня 2017 року апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь

ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 90 719,75 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду апеляційної інстанції у частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві (запереченні) на касаційну скаргу ОСОБА_3 просить залишити касаційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення без задоволення, змінити рішення суду апеляційної інстанції у частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а в іншій частині оскаржені судові рішення залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_3 порушує клопотання про розгляд справи з викликом сторін для надання пояснень.

У задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим судом касаційної інстанції, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мають повноважень встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга вказаної статті).

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбаченого, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Положення частин п'ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Оскільки судом касаційної інстанції в межах касаційного провадження не проводиться встановлення обставин справи і фактів, а також не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстав для розгляду справи з викликом сторін суд касаційної інстанції не знаходить.

Керуючись статтею 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_3у задоволенні клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк