Ухвала

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 2609/10169/12

провадження № 61-2312ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану представником Савчаком ЯрославомОлеговичем, на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Дельта Банк» звернулося до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що 23 жовтня 2012 року на підставі заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2012 року представникові ПАТ «Дельта Банк» було видано виконавчий лист № 2-3048/12 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитом в сумі 221 481,57 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 65 144,80 грн, комісій в розмірі 13 435,85 грн та судового збору в розмірі 3 000,62 грн.

ПАТ «Дельта Банк» в заяві зазначає, що ним було надано ОСОБА_5 час для добровільного виконання заочного судового рішення, що останнім зроблено не було.

У жовтні 2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк».

У 2018 році в ході внутрішньобанківської перевірки встановлено, що рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 не виконується, а виконавчий лист було втрачено у зв'язку із звільненням працівників, що призвело до втрати документації банку та відсутності належного контролю за ходом здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи те, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості був фактично втрачений, а строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання пропущений, стягувач ПАТ «Дельта Банк» просив суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року у задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з недоведеності заявником поважності причин пропущення ним строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та ненадання доказів втрати оригіналу виконавчого листа.

У січні 2019 року ПАТ «Дельта Банк» через свого представника Савчака Я. О. звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням судами норм процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити його заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання.

Заявник посилається на те, що йому безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви, оскільки ОСОБА_5 не погашає заборгованість та ухиляється від добровільного виконання заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2012 року, у зв'язку з чим воно залишається невиконаним, що протирічить статті 129 Конституції України. Вважає, що судами неповно з'ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року щодо відмови у поновленні строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущенного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, яка переглянута апеляційним судом, відсутня в переліку ухвал, які відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України можуть бути оскаржені у касаційному порядку http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_10131/ed_2018_02_28/pravo1/T04_1618.html?pravo=1 - 10131.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року в частині щодо відмови у поновленні строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі в цій частині слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Водночас у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк», поданою представником Савчаком Я. О., на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року в частині щодо відмови у видачі дубліката виконавчого листа необхідно відмовити з таких підстав.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

У відповідності до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом норм чинного законодавства дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Частинами першою, п'ятою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 23 жовтня 2012 року представником ПАТ «Дельта Банк» отримано виконавчий лист, виданий на підставі заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 серпня 2012 року із строком пред'явлення до виконання один рік.

Згідно відповіді Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 09 липня 2018 року за № 69970 вказаний виконавчий лист № 2-3048/12 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості до виконавчої служби не надходив та станом на 09 липня 2018 року на виконанні не перебуває.

Дійшовши висновку, що ПАТ «Дельта Банк» не надано доказів втрати оригіналу виконавчого листа, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні його заяви щодо видачі дубліката цього виконавчого листа.

Посилання заявника на запровадження в ПАТ «Дельта Банк» з 02 березня 2015 року тимчасової адміністрації та введення в подальшому процедури ліквідації банку не є належними та допустимими доказами втрати виконавчого листа. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання сплив у жовтні 2013 року, а тимчасова адміністрація у банку була запроваджена лише в березні 2015 року.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди ПАТ «Дельта Банк» з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, правильне застосування норм права є очевидним, а підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктами 1, 5 частини другої, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», поданою представником Савчаком ЯрославомОлеговичем, на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик