Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 303/3992/16-ц

провадження № 61-25628св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Кривцової Г. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - ОСОБА_5 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання дій неправомірними, виселення за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2016 року у складі судді Монича В. О. та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 року у складі колегії суддів: Джуги С. Д., Кондора Р. Ю., Кожух О. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - ОСОБА_5 , про визнання дій неправомірними, виселення.

Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 12 травня 2006 року укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 2 600,01 Євро на строк до 11 травня 2010 pоку та зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17 травня 2006 року між банком і ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно з яким остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 41.80 кв. м, житловою площею 30,00 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2009 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернуто стягнення на вищевказаний предмет іпотеки у рахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до укладеного договору іпотеки передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії.

Проте без згоди іпотекодержателя за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд: визнати дії ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 неправомірними; виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зареєстровані та проживають у будинку АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку в органі Міністерства внутрішніх справ України, до повноважень якого входять питання громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житлового будинку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення, виселення мешканців предмету іпотеки відбувається у разі відмови добровільно звільнити житловий будинок у встановлений сторонами строк, протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги (стаття 40 Закону України «Про іпотеку»). Отже, відсутні підстави для примусового виселення відповідачів, які зареєстровані або проживають у будинку АДРЕСА_1 .

При цьому вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України, стаття 405 ЦК України).

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2016 року змінено щодо правового обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Резолютивну частину рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, змінивши правове обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», виходив із того, що сторонами у договорі іпотеки визначені конкретні правові наслідки у випадку порушення іпотекодавцем своїх зобов`язань, передбачених пунктом 17.7 договору, тому обраний банком спосіб судового захисту про визнання дій ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства, виселення, зняття з реєстраційного обліку не ґрунтується на законі.

Крім того, банком не доведено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були зареєстровані у спірному будинку, який є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 303/3992/16-ц з Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

У липні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що на час укладання договору іпотеки, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані не були. Вказаний факт підтверджується довідкою від 11 травня 2006 року, виданою Сернянською сількою радою Мукачівського району Закарпатської області, що була надана під час укладення договору іпотеки.

Договором іпотеки, укладеним між сторонами, передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії (пункт 17.10 договору іпотеки). Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, то реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 57 ЦПК України 2004 року передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з статтею 60 ЦПК України 2004 року сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 17.7 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язується: не передавати в оренду (майновий найом), у лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя.

У пункті 18 договору іпотеки зазначено, що у разі порушення іпотекодавцем зобов`язання, передбаченого пунктом 17.7 цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 100 % від вартості предмета іпотеки, зазначеної у пункті 10 цього договору.

Отже, сторонами у договорі іпотеки визначено правові наслідки у випадку порушення іпотекодавцем зобов`язань, передбачених пунктом 17.7 договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Вирішуючи спір, апеляційний суд з дотриманням вимог статей 212-214, 316 ЦПК України 2004 року повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доводам сторін, наданим ними доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Висновки суду першої інстанції у незміненій частині рішення та апеляційного суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду є безпідставним, оскільки зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням чи виселення, а не судом.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 06 березня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова