У Х В А Л А

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 330/1341/16-ц

провадження № 61-24970св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Полякова О. В., Спас О. В., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_5 кошти за поставлений ним товар у розмірі 18 665,00 грн

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до договору купівлі-продажу він здійснив поставку меблів та кухонного устаткування на загальну суму 18 665,00 грн за адресою проживання відповідача, проте остання не оплатила їх вартість.

На його неодноразові усні вимоги з проханням сплатити кошти за поставлений товар та письмову вимогу від 29 червня 2016 року ОСОБА_5 не реагує.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року у складі судді Куценко О. В. у задоволенні позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту пред`явлення вимоги від 29 червня 2016 року про оплату боргу за поставлений товар, у зв'язку з чим відмовив у позові.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 12 квітня 2017 року рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 18 665,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано доведеністю позивачем виконання умов договору на поставку меблів та недоведеністю відповідачем сплати кошти за їх поставку.

У серпні 2017 року ОСОБА_6 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, справу направити на новий судовий розгляд.

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про стягнення коштів призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат