ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 752/19872/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 ,

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року, постановлену в приміщенні суду під головуванням судді Хоменко О.Л., -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ГУЮ у м. Києві, про визнання права власності на гараж, визнання частково недійсним заповіту, свідоцтв про право на спадщину, виділ частини майна в натурі.

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 січня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, вселення, стягнення коштів та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про покладення на нього зобов`язання щодо забезпечення організації та проведення робіт стосовно переобладнання мереж електро-, газо-, і водопостачання та водовідведення в окремі ізольовані мережі для приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 9 637 грн.

Ухвалено в цій частині наступне судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_1 у належну їй на праві власності частку в будинку АДРЕСА_1 . Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині покладення на нього зобов`язання щодо забезпечення організації та проведення робіт стосовно переобладнання мереж електро-, газо-, і водопостачання та водовідведення в окремі ізольовані мережі для приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 після його поділу в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення в зв`язку з нововиявленими обставинами.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 в частині виділу ділу в натурі сторонам по Ѕ частині земельної ділянки площею 0,0801 га у розмірі 400,5 кв.м, яка розташована АДРЕСА_1 згідно варіанту №1, запропонованого експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у висновку від 26.02.2014 року таким, що підлягає перегляду за нововиявленими обставинами відповідно до ст.361 ч.2 п.1 ЦПК України в зв`язку із наявністю істотних для справи обставин, що не були і не могли бути їй відомі на час розгляду справи.

Вказані обставини були виявлені під час виконання рішення суду в частині виділу в натурі земельної ділянки.

Так, вона звернулась до Комунального підприємства «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» для поділу земельної ділянки відповідно до рішення суду. Проте листом від 23.10.2015 року №07-02/2553 їй було повідомлено про неможливість поділу земельної ділянки згідно рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28.08.2014 року, оскільки дотримання всіх промірів поділу вносить невідповідність отриманій площі. При цьому КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» було надано два можливі варіанти поділу земельної ділянки.

Отримавши вказаний лист, вона звернулась із листом до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який листом від 12.11.2015 року № 07/01-13 повідомив її про те, що дійсно геодезична зйомка, видана КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» не відповідає висновкам експертизи в частині запропонованих варіантів поділу земельної ділянки. Така ситуація склалась у зв`язку з тим, що під час розробки можливих варіантів поділу земельної ділянки площею 0,0801 га застосовувалися вихідні дані, що містяться в геодезичній зйомці, яка виконана ООО «Деметра5» та була додатково надана Голосіївським районним судом м.Києва.

Тобто висновок експертизи, що був покладений в основу рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28.08.2014 року ґрунтується на геодезичній зйомці, яка була надана ООО «Деметра», яка в свою чергу містить неправильні заміри земельної ділянки, що і виключає можливість виконати вказане рішення суду.

Просила переглянути рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28.08.2014 року за нововиявленими обставинами в частині виділення в натурі їй та ОСОБА_2 земельних ділянок; виділити в натурі їй 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0801 га у розмірі 400 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 ; виділити в натурі ОСОБА_2 Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0801 га у розмірі 401 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, зокрема на те, що суд не звернув уваги на той факт, що під час розгляду справи вона не знала та не могла знати про неможливість поділу земельної ділянки згідно Варіанту № 1, запропонованого експертами КНДІСЕ у висновку від 26.02.2014 та не могла знати чи відповідають проміри поділу земельної ділянки площі земельної ділянки. Факт неможливості поділу виявився лише тоді, коли вона звернулася до КП «КМЦЗКПЗ» для поділу земельної ділянки відповідно до рішення суду. Оскільки рішення суду першої інстанції ґрунтується на геодезичній зйомці, яка була подана ООО «Деметра», яка в свою чергу містить неправильні заміри земельної ділянки, виключається можливість виконати рішення суду.

Зважаючи на положення пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв`язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали з підстав, викладених в ній. Просили ухвалу суду першої інстанції скасувати та направти справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представники відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися належно, проте про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_1 Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0801 га у розмірі 400,5 кв.м, яка розташована на території: Голосіївського АДРЕСА_1 згідно Варіанту № 1, запропонованого експертами Київського науково - дослідного інституту судових експертиз у висновку від 26.02.2014 року за № 111/13/1492-1494/14-43.

Виділено в натурі ОСОБА_1 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, а саме (згідно позначень технічного паспорту на житловий будинок):

- коридор (приміщення 1-1; площа - 3,4 кв. м.);

- житлову кімнату (приміщення 1-2; площа - 13, 0 кв. м.);

- кухню (приміщення 1 -3; площа - 6,5 кв. м.);

- ванну (приміщення 1-4; площа - 3, 7 кв. м.);

- житлову кімнату (приміщення 1-5; площа - 24, 2 кв. м.);

- тамбур (І приміщення; площа - 2,2 кв. м.);

- сарай («Б»; площа - 9,0 кв. м);

- споруди « 1-3» (огорожа вздовж земельної ділянки між точками 2-1-9-8-7, згідно Варіанту № 1, запропонованого експертами Київського науково - дослідного інституту судових експертиз у висновку від 26.02.2014 року за № 111/13/1492-1494/14-43.

Виділено в натурі ОСОБА_2 Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0801 га у розмірі 400,5 кв.м, яка розташована на території: Голосіївського АДРЕСА_1 згідно Варіанту № 1, запропонованого експертами Київського науково - дослідного інституту судових експертиз у висновку від 26.02.2014 року за № 111/13/1492-1494/14-43.

Виділено в натурі ОСОБА_2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, а саме (згідно позначень технічного паспорту на житловий будинок):

- веранду (ІІ приміщення; площа - 8,4 кв. м.);

- житлову кімнату (приміщення 1-6; площа - 19, 5 кв. м.);

- ванну (приміщення 1-7; площа - 4,9 кв. м.);

- кухню (приміщення 1-8; площа - 8,3 кв. м.);

- житлову кімнату (приміщення 1-9; площа - 20, 4 кв. м.);

- гараж («Г»; площа - 37, 4 кв. м.);

- погріб («В»; площа - 9,8 кв. м.);

- вбиральню («Д»; 1,6 кв. м.);

- споруди « 1 -3» (огорожа вздовж земельної ділянки між точками 2 -10-11-12-13-14-15-16-7, згідно Варіанту № 1, запропонованого експертами Київського науково - дослідного інституту судових експертиз у висновку від 26.02.2014 року за № 111/13/1492-1494/14-43.

Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити організацію та проведення робіт стосовно переобладнання мереж електро-, газо- і водопостачання та водовідведення в окремі ізольовані мережі для приміщень житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу відшкодування витрат між сторонами.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22 січня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2014 в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, вселення, стягнення коштів та в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про покладення на нього зобов`язання щодо забезпечення організації та проведення робіт стосовно переобладнання мереж електро-, газо-, і водопостачання та водовідведення в окремі ізольовані мережі для приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 9 637 грн.

Ухвалено в цій частині наступне судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вселено ОСОБА_1 у належну їй на праві власності частку в будинку АДРЕСА_1 . Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині покладення на нього зобов`язання щодо забезпечення організації та проведення робіт стосовно переобладнання мереж електро-, газо-, і водопостачання та водовідведення в окремі ізольовані мережі для приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 після його поділу в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив з того, що в заяві не наведені встановлені законом обставини, на підставі яких може бути переглянуто у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 серпня 2014 року.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Підстави перегляду рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили та судового наказу викладені у статті 361 ЦПК України (в редакції яка діяла на час постановлення ухвали). Відповідно до п. 1 ч. 2 цієї статті підставою для перегляду рішення або ухвали суду у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Заявник нововиявленими для справи обставинами вважає наявність невідповідності вихідних даних, що містяться в геодезичних зйомках, наданих різними підприємствами, що може вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Проте, оскільки в основу рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 28.08.2014 в частині виділу в натурі земельної ділянки, покладено висновок експертів експертної установи, згідно варіанту №1 якого і має бути виконане рішення суду, ці доводи не заслуговують на увагу суду.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний висновок був предметом дослідження під час розгляду справи судом і заявником жодних зауважень або заперечень з приводу запропонованого варіанту розподілу не заявлялось і такі обставини не можуть бути за своєю суттю нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (п. З Постанови № 4 Пленуму ВССУ від 30.03.2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами»).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка грунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесіз розгляду справи (п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 17 «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами»).

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають для правильного вирішення спору.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 зі справи № 3-108гс14 : «До нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є їх наявність на час розгляду справи та те, що ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи».

Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви № 29458/04 та № 29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Більше того, жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (див. п.п. 51-52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24 червня 2003 року; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 9 червня 2011 року).

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано ряд порушень, колегія суддів визнає безпідставними та такими, що отримали обґрунтовану оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що рішення підлягає скасуванню у зв`язку з існуванням невідповідності вихідних даних, що містяться в геодезичних зйомках, наданих різними підприємствами. Однак на думку суду апеляційної інстанції ці обставини є, можливо, новими доказами в справі, і їх неможливо віднести за законом до нововиявлених обставин.

Окрім цього, ОСОБА_1 пропустила місячний строк звернення для розгляду справи за нововиявленими обставинами. З вказаною заявою ОСОБА_1 звернулася лише 4.12.2015, тоді як мала би звернутися ще 23.11.2015.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що ОСОБА_1 було реалізовано право на оскарження в апеляційному порядку рішення районного суду.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata -остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п. 40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до перегляду постановленого по справі рішення за нововиявленими обставинами.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам.

Підстав до скасування судового рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 30 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: