Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1065/18
Провадження № 2/494/107/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Березівський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Козубенко О.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт та заповіла позивачці житловий будинок по АДРЕСА_1 . Після смерті матері ОСОБА_1 вчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на земельну ділянку. У видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом відносно вказаного житлового будинку позивачці було відмовлено, оскільки встановлюючи склад спадкового майна виявилось, що правовстановлюючий документ на житловий будинок відсутній. Для вирішення даного питання вона звернулась до суду.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак своєю заявою від 8 квітня 2019 року просить розглядати справу за його відсутності, з вимогами позову погоджується повністю й не заперечують проти їх задоволення.

Заслухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1233 і 1235 ЦК України також передбачено, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27 листопада 2007 року померла ОСОБА_3 (а.с.6).

Витягом з погосподарської книги Новоселівської сільської ради підтверджується, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 являється ОСОБА_3 (а.с.26-27).

Заповітом від 16 квітня 1998 року підтверджується, що вищевказаний житловий будинок спадкодавець заповів ОСОБА_1 (а.с.12).

Користуючись правом на спадкування за заповітом, позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.14).

Постановою про відмову в чиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, без яких неможливо встановити склад спадкового майна та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 18).

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, враховуючи, що позивачкою повністю підтверджено право на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , суд у відповідності до положень ст.1216 ЦК України вважає, що успадкування майна повинно бути здійснено на користь позивачки.

Керуючись ст.ст.12,13, 81, 89, 264 ЦПК України, ст.ст.1216,1233,1235, 1268 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими спорудами: веранду, коридор, житлову кімнату, кухню, літню кухню, два сараї, погріб та цистерну, що розташований по АДРЕСА_1 та право користування присадибною ділянкою, що належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно пункту 15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя: