Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 585/1928/16-ц

провадження № 61-21503св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

третя особа - Виконавчий комітет Роменської міської ради Сумської області

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року у складі судді Євлах О.О. та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року у складі суддів: Семеній Л. І., Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_5 , в якому просили суд зобов`язати відповідача знести самочинно збудовану нежитлову будівлю - гараж на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями, розташовану на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що відповідачем - ОСОБА_5 здійснено самочинне будівництво гаражу на його земельній ділянці, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 на відстані менше 4,0 метрів від стін належних їм житлових будинків №№ АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 .

Зазначали, що відповідач влаштував станцію технічного обслуговування автомобілів в якій проводиться фарбування автомобілів, внаслідок чого порушено їх права на належні, безпечні та здорові умови проживання.

У зв`язку з чим просили їх позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року, що залишене без зміни ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якими погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачами ставилось питання лише про знесення гаражу, збудованого з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а таке знесення можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Суд виходив також з того, що державна архітектурнао-будівельна інспекція не виносила припис про зобов`язання знести дану будівлю чи її переобладнати, хоча має такі повноваження, а відповідно до ч.7ст.376 ЦК України суд виносить рішення про переобладнання чи знесення самочинно побудованої будівлі за позовом органу держаної влади чи місцевого самоврядування, (а не за позовом громадян), у випадку якщо переобладнання чи перепланування будівлі неможливе або особа відмовляється її проводити.

Таким чином відмовляючи в позові суд виходив із того, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил, можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. За таких обставин позивачі повинні були надати докази на підтвердження того, що перебудова гаража неможлива, і лише знесенням відповідної будівлі можливо відновити їх порушені прав . Таких доказів суду не надано і судом не здобуто.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд виходив з того, що останні не є суміжними користувачами та землевласниками оскільки, домоволодіння, яке межує із домоволодінням ОСОБА_6 , є домоволодіння під номером АДРЕСА_3 , а їм належить земельна ділянка під номером № АДРЕСА_3.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції повністю та постановити нове рішення яким зобов`язати ОСОБА_5 знести самочинно збудований гараж з приблокованими допоміжними приміщеннями по АДРЕСА_1 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Роменського міськрайонного суду Сумської області вищезазначену цивільну справу № 585/1928/16-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції та апеляційний суд ухвалили судові рішення з порушенням норм матеріального права, зазначає, що суди не застосували норм права, що підлягали застосуванню та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 вказує, що судами не взяті до уваги його доводи про те, що факт самочинного будівництва гаражу, який відповідачем збудований з порушенням будівельних, пожежних і санітарних норм на відстані меншій ніж 4 метри від житла позивачів встановлений в рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 серпня 2016 року по справі №585/1109/16-ц, а також судом ухвалено рішення всупереч правовим висновкам Верховного Суду України, що викладені в постанові від 19 листопада 2014 року по справі №6-180цс14 . Постановляючи оскаржувані рішення, суд помилково дійшов висновку про відсутність у позивачів достатніх підстав на заявлення позову про знесення самочинного будівництва.

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу, поданих у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить відмовити в задоволені касаційної скарги, а судові рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30 липня 2002 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних частках належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_2 (а.с.13).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 872876 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 належить по 1/3 частині земельної ділянки по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0874 га. Вказана земельна ділянка по лінії від А до Б межує з земельною ділянкою відповідача ОСОБА_5 (а.с.16).

Як встановлено, згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_3 з 15 квітня 1993 року зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17-18).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 384377 ОСОБА_4 належить земельна ділянка загальною площею 0,0530 га по АДРЕСА_3 . Вказана земельна ділянка по лінії від Г до Д межує з земельною ділянкою відповідача ОСОБА_5 (а.с.19).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №146990 від 24 липня 2007 року відповідачу ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,07621 га по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.48).

05 січня 2015 року міжвідомчою комісією Виконавчого комітету Роменської міської ради було проведено обстеження з виходом на місце по факту порушення ОСОБА_5 санітарних норм при влаштуванні станції технічного обслуговування автомобілів на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . За результатами обстеження комісією встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 будівля (гараж на 2 воріт з приблокованими допоміжними приміщеннями) на відстані до 4,0 м до сусідніх житлових будинків АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 . На фасаді будівлі зі сторони АДРЕСА_1 знаходиться вивіска "ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на вхідних дверях у допоміжне приміщення - вивіска із графіком роботи "ІНФОРМАЦІЯ_2". Нежитлова будівля облаштована системою вентиляції, що підтверджується наявністю вентиляційних труб діаметром більше 0,4 м (а.с.20).

Відповідно до повідомлення Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області №40-1018/1117-15 від 06 травня 2015 року в ході перевірки з`ясовано, що ОСОБА_5 на земельній ділянці АДРЕСА_5 виконані самовільні будівельні роботи з реконструкції житлового будинку без наявності на те відповідного документу дозвільного характеру та затвердженої проектної документації. (а.с.22).

Судами встановлено, що з повідомлення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області №03-21/К-78/УКЦ "Про розгляд звернення щодо закриття СТО по АДРЕСА_1 " від 02 липня 2015 року за інформацією Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області було проведено позапланову перевірку щодо законності будівництва гаража ОСОБА_5 на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та переобладнання його під СТО. За результатами перевірки встановлено, що власником домоволодіння АДРЕСА_1 було самовільно виконано реконструкцію житлового будинку під гараж. Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_5. надано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у термін до 05 серпня 2015 року (а.с.23).

Згідно з повідомленням Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області №03-21/К-65/СОКЦ "Про розгляд звернення щодо закриття СТО по АДРЕСА_5" від 20 січня 2016 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області відповідачу надано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил у термін до 08 лютого 2016 року (а.с.24).

За повідомленням Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області №40-1018/273-16 "Про розгляд звернення" від 28 січня 2016 року Управлінням ДАБІ у Сумській області розглянуто звернення Народного депутата України Лаврика М.І. від 20 листопада 2015 року №377 щодо розгляду звернення громадян м. Ромни Сумської області стосовно законності діяльності СТО, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Посадовими особами Управління було проведено позапланову перевірку вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. За результатами проведеної перевірки виявлено порушення містобудівного законодавства. Згідно з повідомленням Управління ДАБІ у Сумській області 40-1018/680-16 "Про проведення перевірки виконання припису за адресою АДРЕСА_1 , забудовник ОСОБА_5 " від 02 березня 2016 року посадовою особою Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області в період з 12 січня 2016 року по 16 січня 2016 року було проведено позапланову перевірку виконання припису №219 від 05 травня 2015 року. За результатами проведеної перевірки встановлено, що порушення не усунуто, про що складено відповідний акт та видано припис №671 про усунення порушення з терміном усунення до 08 лютого 2016 року. В визначений термін суб`єктом містобудування порушення не було усунуто. За результатами перевірки, яка відбулася 17 лютого 2016 року в присутності забудовника складено акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення (а.с.27-28).

Згідно з актом № 60-1 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 09 квітня 2015 року Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області встановлено, що ОСОБА_5 не допускались порушення вимог земельного законодавства, щодо цільового використання належної йому земельної ділянки (а.с.49).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статі 375 ЦК України передбачено право власника на забудову земельної ділянки.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Статтею 376 цього Кодексу встановлені правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

З урахуванням змісту вказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України. вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права, якої порушено, за умови доведеності фату порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 3, 15. 16 ЦК України та статті 3 ЦПК України.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-381цс15.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що державна архітектурно-будівельна інспекція виносила припис про зобов`язання відповідача провести перебудову гаража.

Крім того, пунктом 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до п. 24 вище вказаної постанови знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов`язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об`єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна. Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Європейській суд з прав людини по справі "Іванова і Черкезов проти Болгарії" (Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга N 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Таким чином, суд першої та апеляційної інстанції встановивши всі фактичні обставини справи, дійшли до обґрунтованого висновку про те, що позивачами ставилось питання лише про знесення гаражу, збудованого з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а таке знесення можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Однак, як досліджено судами, відсутні будь які докази, що підтверджують відмову відповідача від такої перебудови гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Докази та обставини, на які посилається позивач в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 15 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С.Ю. Мартєв

Є. В. Петров