Справа №173/1811/19
Провадження №2-о/173/96/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: заявника - ОСОБА_1 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 року до суду звернувся заявник ОСОБА_1 , з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровській області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному судовому засіданні з викликом сторін на 17 вересня 2019 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

17.09.2019 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт його проживання однією сім`єю, більше п`яти років, із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дядько ОСОБА_3 .

Спадкоємцем майна ОСОБА_3 , була його дружина ОСОБА_2 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину, але частково не оформила своїх прав, і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 , була дружиною його дядька. Інших спадкоємців у померлого немає. З 2011 року він зареєстрований і постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Весь час до смерті дядька і його дружини він їх доглядав. З померлою він проживав спільно у одній квартирі, вони мали спільний бюджет і були пов`язані спільним побутом.

Після смерті ОСОБА_2 , він звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державної нотаріальної контори від 17.07.2019 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що він не надав документів, які б підтвердили його споріднення з померлою або рішення суду про факт проживання спадкоємців однією сім`єю із спадкодавцем.

Встановлення даного факту йому потрібно для оформлення спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав за підставами, викладеними в заяві. Також пояснив, що він не пов`язаний із померлою родинними відносинами, проте проживав разом з нею та доглядав її до смерті та поховав її. Дітей та інших родичів у померлої немає. За життя заповіт не було складено, тому для того, щоб отримати спадщину після смерті дружини його дядька, йому необхідно встановити даний факт.

Заінтересованою особою подана заява про розгляд справи у відсутність її представника. Будь-яких заперечень з приводу заявлених вимог не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи. свідків, з`ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Спадкоємцем майна ОСОБА_3 , була його дружина ОСОБА_2 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка прийняла спадщину, але частково не оформила своїх прав, і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_2 була дружиною дядька заявника. За доводами заявника інших спадкоємців у померлих ОСОБА_3 ,. і ОСОБА_2 , немає.

Після смерті ОСОБА_2 , заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 17.07.2019 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з тим, що він не надав документів, які б підтвердили його споріднення з померлою або рішення суду про факт проживання спадкоємців однією сім`єю із спадкодавцем.

Факт проживання заявника і з померлою ОСОБА_2 , однією сім`єю до її смерті підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , які в судовому засіданні пояснили, що вони проживали по сусідству з ОСОБА_2 . Разом з нею проживав заявник. Заявник піклувався про ОСОБА_2 , прибирав в квартирі, готував їжу, прав білизну, надавав медичну допомогу. ОСОБА_2 , була доглянута заявником краще ніж деякі родичі доглядають за своїми немічними рідними людьми. Спільне проживання заявника з померлою було більше п`яти років.

Також факт спільного проживання заявника із померлою ОСОБА_2 ,. підтверджується даними домової книги на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якої ОСОБА_1 , зареєстрований за вказаною адресою з 01.11.2011 року. А також довідкою Верхньодніпровської міської ради від 25.02.2019 року згідно якої з померлою ОСОБА_2 ,. був зареєстрований ОСОБА_1 , 1955 року народження.

Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності з обраним заявником способом захисту порушених прав, вважає за можливе задовольнити вимоги в частині встановлення факту спільного проживання заявника і ОСОБА_2 , протягом не менше 5-ти років до її смерті.

Згідно оглянутої в судовому засіданні спадкової справи встановлено, що крім заявника інші особи із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , до нотаріальної контори не звертались.

Встановлення факту спільного проживання потрібно заявникові для отримання спадщини, тобто має наслідком виникнення правовідносин, пов`язаних із спадкуванням.

В іншому порядку встановити даний факт заявник не має можливості.

Так як інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , немає, тому встановлення даного факту не пов`язується із вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн., 20 коп., заявнику не відшкодовуються та покладаються на заявника.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 384 грн. 20 коп., покласти на заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 27.09.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 27.09.2019 року

Оприлюднене 27.09.2019 року

Дата набрання законної сили 29.10.2019 року