Справа № 165/1293/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Провадження № 22-ц/802/243/19 Категорія: 26 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання - Концевич Я.О.,

з участю представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між банком і ОСОБА_2 23 травня 2014 року було укладено кредитний договір №500487070, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, сплатою неустойки та інших передбачених платежів у строки та на умовах, передбачених договором і додатком № 1 до нього, з кінцевим терміном повернення кредиту - 26 травня 2017 року.

Відповідач належним чином своїх зобов'язань за договором не виконувала, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Остаточно уточнивши позовні вимоги (т.1 а.с.143-144), банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 11.05.2018 року у розмірі 17963,94 грн., з яких 13363,94 грн. - заборгованість за кредитом та 4600 грн. - штрафи, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2018 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавала.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Одночасно просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн..

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд визнав неповажними причини неявки представника позивача, зазначені адвокатом Левченко Я.В. у письмовому клопотанні від АТ «Альфа-Банк», яке надійшло до суду 18.02.2019 року, а саме участь представника позивача в іншому судовому процесі, явка в який визнана обов'язковою (т.2 а.с.24-25).

Із наявних у матеріалах справи довіреностей, виданих банком, дія яких не припинилася, вбачається, що представляти інтереси банку в суді (у тому числі апеляційної інстанції) уповноважені ОСОБА_4 (т.1 а.с.225), Панченко Д.В. /адвокат/ (т.2 а.с.7), а також Левченко Я.В. /адвокат/ (т.2 а.с.25).

Разом із тим, до клопотання не приєднано жодних доказів про інший судовий процес 21.02.2019 року, у який явка і чия саме визнана обов'язковою.

Крім того, позивач, як юридична особа не обмежений у виборі представника своїх інтересів.

Повідомлення про розгляд справи 21.02.2019 року позивач в особі представника Панченко Д.В., який підписав апеляційну скаргу, одержав завчасно - 14.02.2019 року (т.2 а.с.21).

Визнаючи неповажними причини неявки представника позивача і як адвоката, суд також ураховує положення п.2 ч.1 ст.20, п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також ч.ч.1, 4 ст.17, ч.1 ст.43 та ч.4 ст.45 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З'їздом адвокатів України 17.11.2012 року.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами 23 травня 2014 року було укладено кредитний договір №500487070, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає кредит на наступних умовах: сума кредиту - 50000 грн., процентна ставка за користування кредитом - 0,01% річних, тип процентної ставки - фіксована, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 26.05.2017 року, кредит надається позичальнику для власних потреб, сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх сукупних послуг визначена у додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною. Комісійна винагорода банку: за управління кредитом за період з 1-го місяця користування по 60-й місяць користування кредитом - 3,60% від суми кредиту, що становить 1800 грн. та сплачується позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом відповідно до графіку платежів (т.1 а.с.4-8).

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 29.01.2018 року визнано недійсними умови кредитного договору №500487070, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» 23 травня 2014 року, а саме: п.2.8 Комісійна винагорода банку, в частині щомісячної комісії за управління кредитом у розмірі 3,60% від суми кредиту (т.1 а.с.121,122). Дане рішення набрало законної сили.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 11.05.2018 року (а.с.146) вбачається, що відповідач, виконуючи умови договору, сплатила банку 64800 грн. комісії.

Щомісячно сплачуючи кошти, не відповідач, а банк самостійно визначав, на погашення яких складових кредиту та у яких розмірах слід їх зараховувати (т.1 а.с.171-173).

З урахуванням наведеного, отримуючи кошти на погашення кредиту, співставивши розмір заборгованості за кредитом, який нарахував банк - 13363,94 грн., а також розмір коштів, зайво отриманих банком, як комісія - 64800 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність у відповідача перед позивачем заборгованості за кредитним договором.

Крім того, заявляючи вимогу про стягнення із відповідача штрафів у розмірі 4600 грн., позивач не навів будь-якого розрахунку нарахування цієї суми, хоча порядок нарахування штрафів визначено у п.4 розділу 1 та п.п.«б» п.13 розділу 2 кредитного договору.

Виходячи з наведеного, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано відмовив у позові.

Посилання позивача на те, що судом безпідставно стягнуто на користь відповідача витрати на правову допомогу - відхиляються апеляційним судом, оскільки опис робіт (наданих послуг) адвокатом, необхідний для цього час та розмір витрат зазначений у відзиві на заяву про уточнення позовних вимог та підтверджений квитанцією до прибуткового касового ордера № 41/17 від 05.12.2017 року, яка є належним доказом (т.1 а.с.169-170, 227-229).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн. підлягає до часткового задоволення, а саме - у розмірі 500 грн., оскільки у розрахунку зазначено, що 1000 грн. сплачена за 1 годину затраченого часу на представництво у Волинському апеляційному суді, а фактично представником затрачено не 1 годину, а 30 хвилин.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача - Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 листопада 2018 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_2 500 грн. (п'ятсот грн.) - понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: