Справа №751/8365/18
Провадження №2/751/120/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря Клименко К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Друга чернігівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті 22.05.2001 року батька ОСОБА_2 та після смерті 11.11.2002 року матері ОСОБА_3 на житловий будинок №45 по вулиці Перемоги в м. Чернігові з господарськими спорудами.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.05.2001 року помер її батько, ОСОБА_2 За життя батька, йому належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул.Перемоги, 45 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 03.09.1956 року. Після смерті батька, її мати ОСОБА_3, як дружина померлого прийняла спадщину після свого чоловіка, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, але юридично своїх спадкових прав не оформляла і свідоцтво про право на спадщину не отримувала. 11.11.2002 року померла її мати ОСОБА_3 Вона, як єдиний спадкоємець за законом, звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок, але нотаріус відмовив в оформленні спадщини, оскільки за її батьком та матірю за життя не було зареєстровано право власності на вищевказаний будинок. Враховуючи зазначене, у позивача виникла необхідність звернутись до суду для можливості визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування.

У судове засідання учасники процесу не прибули. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримають в повному обсязі, просять задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, на адресу суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх представника, при вирішенні питання покладаються на розсуд суду.

Оскільки учасники справи у судове засідання не зявились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копіями свідоцтв про укладення шлюбу (а.с. 11, 12, 13)

ОСОБА_2 помер 22.05.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 112954, виданого 22.05.2001 року, актовий запис № 1501 ( а.с. 14).

ОСОБА_3 померла 11.11.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕЛ № 158335, виданого 15.11.2002 року, актовий запис № 3214 ( а.с. 15).

03.09.1956 року ОСОБА_2 було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно по вул. 9-та ОСОБА_4 № 45, площею 600 кв.м. згідно з планом земельної ділянки та Рішення Виконкому Чернігівської міської Ради депутатів трудящих № 1357 від 06.08.1956. Рішенням міськвиконкому від 30.07.1966 року № 358 строк договору продовжено до 31.12.1967 року (а.с. 23-27)

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення"(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень ч. 1 ст. 58 Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (ОСОБА_4, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (ОСОБА_4, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно копії домової книги, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали та були зареєстровані за адресою: м. Чернігів, вул.. 9-та ОСОБА_4, 45 (а.с. 28-34).

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_2 спадщину отримала його дружина - ОСОБА_3 по заповіту, посвідченому державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 23.02.1988 року за р. № 2-444.

Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2957 від 14.09.2017 року, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул.. Перемоги, № 45 в м. Чернігові не зареєстровано. Загальна площа будинку 62,9 кв.м., житлова площа - 39,9 кв.м., будівництво надвірних будівель - правомірно, рік будівництва до 1992. Самовільно збудованих будівель та переобладнань немає (а.с. 20).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 45 по вул. Перемоги в м. Чернігові, виготовленого станом на 07.09.2017 року, житловий будинок А-1, погріб під частиною будівлі а-1, прибудова А1-1, сарай Б-1, убиральня В-1, ганок а2 - у графі «рік побудови» зазначено 1969 рік, прибудова А2-1 зазначено 1991 рік (а.с.39)

Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №12007 від 28.08.2018, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, у буд. № 45 по вул. Перемоги у м. Чернігові зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21). Згідно копії паспорту, ОСОБА_1 зареєстрована за даною адресою з 21.07.1976 року (а.с. 9 на зв.)

На момент смерті ОСОБА_2, померлого 22.05.2001 року та ОСОБА_3, померлої 11.11.2002 року діяв Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 року.

Зокрема, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року розяснено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце його проживання.

Відповідно до ст. 527 вказаного ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до норм ст. 548 для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а відповідно до ст. 549 встановлено, що визнається, що спадкодавець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ОСОБА_3, як дружина спадкодавця ОСОБА_2, є його спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину, як така, що постійно проживала разом із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ОСОБА_1, як рідна дочка ОСОБА_3, є її спадкоємцем першої черги за законом, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняла спадщину, як така, що постійно проживала разом із спадкодавцем, веде господарство, сплачує необхідні платежі та має право на успадкування її майна, в звязку з чим звернулась до Другої чернігівської державної нотаріальної контори з відповідною заявою, але позивач не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки як встановлено судом, відсутній оригінал правовстановлюючого документу.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За встановлених у судовому засіданні обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 527, 529, 530, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1269 ЦК України, ст.ст. 13, 76-81, 95, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Друга чернігівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності на житловий будинок № 45 по вулиці Перемоги у місті Чернігові Чернігівської області, загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 39,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: а-1 погріб під частиною будівлі; А1-1 прибудова; А2-1 прибудова; Б-1 сарай; В-1 убиральня; а2- ганок в порядку спадкування за законом після смерті смерті матері ОСОБА_3, яка померла 11 листопада 2002 року.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.02.2019

Головуючий - суддя І. В. Яременко