Справа № 383/630/19
Номер провадження 2/383/298/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Потапчук Н.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області, справу № 383/630/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тарасівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тарасівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, в тому числі шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову посилається на те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та в якому також прописаний і відповідач її внук ОСОБА_3 . Вказує, що за вказаною вище адресою відповідач не проживає та ніколи не проживав, не займався утриманням будинку, ремонтом, оплатою комунальних, постійно мешкає в іншому житловому будинку. Зазначила, що реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй реалізувати свої права, як власника житла, тому вона змушена звернутися до суду з питання усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком, оскільки відповідач добровільно знятися з місця реєстрації відмовляється.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася від неї до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, які уточнила та доповнила, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування та розпорядження майном, при цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що вбачається з поштових повідомлень від 25.06.2019 року (а.с. 45), від 23.08.2019 року (а.с. 53) та викликом від 01.03.2019 року, розміщеним на на веб-сторінці Бобринецького районного суду Кіровоградської області веб-сайту «Судова влада України. Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача не надходило.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, повідомлень про причини неявки та відзиву на позов від відповідача також не надходило, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 280 ЦПК України враховуючи думку позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 70923260, сформованої 20.10.2016 року державним реєстратором Бобринецької РДА Кіровоградської області (а.с. 8-9).

З довідки Тарасівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області № 479 від 23.05.2019 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (а.с. 23), що також вбачається з Облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки (а.с. 24-26) та з погосподарського обліку форми № 1 (а.с. 27-28).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , але не проживає та ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Право власності позивача на набуте нерухоме майно є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.ст. 321 та 391 ЦК України).

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач є членом сім`ї позивача - власника будинку в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України.

Оскільки власником житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 є позивач, а відповідач є членом сім`ї позивача, не є наймачем будинку та за адресою місця своєї реєстрації не проживає та ніколи не проживав, не набув самостійного права на користування вищевказаним будинком з інших правових підстав, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування та розпорядження житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, за вказаних обставин, вимога позивача про зняття відповідача ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню, на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст.16, 321, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 71, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування та розпорядження житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо зняття особи з реєстрації місця проживання - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (окрім відповідача).

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Заочне рішення може бути переглянуте Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга або, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_1 виданий Бобринецьким РВ УМВС України 13 лютого 2003 року, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий 06.06.2018 року, зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 25.09.2019 року.

Суддя І. М. Адаменко