Єдиний унікальний номер 235/5673/18 Номер провадження 22-ц/804/2093/19
Єдиний унікальний номер 235/5673/18 Головуючий у 1 інстанції Клікунова А.С
Номер провадження 22-ц/804/2093/19 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Корчистої О.І.

суддів: Азевича В.Б., Тимченко О.О.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 235/5673/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року, ухвалене в приміщені суду в м. Покровськ Донецької області,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 17 травня 2011 року між нею та Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») укладений договір банківського вкладу, № SAMDN7694 ( Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), згідно з яким банк прийняв від неї на строк 12 місяців грошовий вклад у сумі 1 058,31 дол. США з а процентною ставкою 8,5 % річних.

Згідно з умовами вказаного договору дія вкладу неодноразово автоматично продовжувалася на такий же термін, останній вклад було автоматично продовжено на новий строк 26 травня 2016 року. Станом на 13 червня 2016 року сума грошових коштів на депозитному рахунку за договором банківського вкладу складала 1 686, 57 дол. США. Проценти за цим банківського вкладом щомісячно перераховувались на рахунок на вклад № SAMDN7694 «Скарбничка 12 міс» від 17 травня 2011 року та станом на 13 червня 2016 року складали 433,33 дол. США.

13 червня 2016 року АТ КБ «Приватбанк» списав з її рахунків суму банківського вкладу у розмірі 1 686,57 дол. США та проценти за вкладом у розмірі 433,33 дол. США, що разом склало 2 119,90 дол. США.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року та рішенням апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 119,90 дол. США та пеню у сумі 1 589,93 дол. США, а разом 3 709,83 дол. США.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року змінено. Стягнуто із АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 119,90 дол. США та пеню у розмірі 42 062,96 грн. Рішенням суду встановлено, що відповідач неправомірно не виконує своє зобов`язання щодо повернення грошових коштів у сумі 2117,90 дол. США, які знаходились на депозитному рахунку, згідно з укладеним договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDN7694, та за період з 08 вересня 2016 року по 14 вересня 2017 року у сумі 21940,97 дол. США, що еквівалентно 872212,66 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2018 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 проценти за договором банківського вкладу «Стандарт» № SAMDN7694 за період 08 вересня 2016 року по 14 вересня 2017 року у сумі 145,72 дол. США та пеню за період з 04 жовтня 2016 року по 14 вересня 2017 року в сумі 572212,66 грн. Постановою Донецького апеляційну суду від 12 грудня 2018 року апеляційну скаргу відповідача АТ «Приватбанк» на вказане рішення задоволено, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2018 року скасоване.

До теперішнього часу відповідачем АТ КБ «Приватбанк» не виконано вказані судові рішення, тому, позивач ОСОБА_1 вважає, що, зобов`язання за договором № SAMDN7694 від 17.05.2011 року підлягають подальшому виконанню, та за користування грошовими коштами банківського вкладу відповідач має сплатити проценти згідно узгоджених умов 8,5 % річних. Позивач зазначає, що невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. За таких обставин, ОСОБА_1 будучи вкладником за договором банківського депозити як споживач фінансових послуг заявляє вимогу покладання на АТ КБ «Приватбанк» відповідальності за неналежне надання (прострочення виконання) цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (сплата пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими внаслідок неправильної їх оцінки.

Також зазначає, що судом не встановлена та у рішенні суду не відображена конкретна дата припинення договору банківського вкладу між позивачем та відповідачем.

Також вказує, що згідно пункті 1, 2, 12 сторони у Договорі пов`язали момент припинення дії договору з датою виплати суми вкладу та процентів по вкладу. Дія договору банківського вкладу продовжується до моменту виплати вкладу вкладникові, нарахування процентів за цей період є цілком виправдані, оскільки до моменту повернення коштів банк користується цими коштами та отримує прибуток.

Оскільки сума вкладу відповідачем не повернена, то підстав для припинення дії договору та припинення нарахування процентів немає.

Позивач вважає, що у разі заявлення позовної вимоги про стягнення процентів договором банківського вкладу, суд мав проаналізувати умови Договору щодо процентів та вимоги законодавства щодо виплати процентів.

Також вказує, що рішення постановлено з порушенням норм процесуального права

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення , просить рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 залишити без змін.

В обґрунтування доводів та заперечень зазначає, що 18 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

Зазначає, що рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

Вважає, що з боку банку відсутні будь-які порушення.

Зазначає, що зобов`язання банку щодо сплати пені виникли не з договору, а з рішення апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року, то відповідно положення частини 5. статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягають застосуванню. до спірних правовідносин.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 травня 2011 року ОСОБА_1 , уклала з АТ «Приватбанк» договір «Стандарт» № SAMDN7694, з місячною виплатою, згідно якого передала банку 1058,31 дол. США строком на 12 місяців до 17 травня 2012 року включно з виплатою 8,5% річних.

Згідно вказаного договору у випадку, якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк.

Дія строку цього договору неодноразово автоматично продовжувалась, останній раз на новий строк 26 травня 2016 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти суму вкладу 1686,57 дол. США, проценти 433,33 дол. США, пеню 1589,93 дол. США.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року змінено, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2119,90 дол. США (вклад, проценти) та пеню у сумі 42062,96 грн.

Постановою Верховного Суду від 6 грудня 2018 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року залишено без змін.

Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки сума вкладу вже була стягнута за рішенням, то обов`язок по нарахуванню відсотків після довгострокового стягнення суми вкладу припинився.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до частини 1статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі за наступних підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини сторонами не оспорюються.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що, укладаючи договір № SAMDN7694 сторонами в п. 6 погоджено, що у разі, якщо по закінченню строку вклади ОСОБА_1 не заявлено АТ КБ «Приватбанк» про відмову в продовженні строку, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, зазначений в пункті 1 (тобто на 12 місяців). Отже, єдиною умовою пролонгації договору є відсутність заяви про відмову від договору. З обставин, встановлених судами під час розгляду справи № 235/6674/16-ц вбачається, що 5 вересня 2016 року ОСОБА_1 , звернулась до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про розірвання договору банківського вкладу. За правилами частиню 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно виписки по договору № SAMDN7694 від 17 травня 2011 року остання операція по рахунку датується 13 червня 2016 року. Матеріалами справи не доведено пролонгацію укладеного сторонами договору та чинність укладеної угоди в спірних період з 15 вересня 2017 року по 05 вересня 2018 року.

Звернення з позовом про дострокове стягнення грошових коштів за вкладом незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії договору банківського вкладу. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення грошових коштів за договором вкладу засвідчує такі зміни. Право вкладника вимагати передбачені договором проценти припиняється у разі пред`явлення до банку вимог.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина 1 статті 1058 ЦК України).

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи з аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту договору банківського вкладу можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог вкладника, яке не виконане банком, не припиняє правовідносин сторін такого договору, не звільняє банк від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє вкладника права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Згідно із частиною 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

За положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Таким чином, частина 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки зобов`язання відповідача щодо сплати відсотків виникли не з договору, а з рішення суду.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Отже, рішення суду про стягнення коштів не є фінансовою послугою банку, а тому до спірних правовідносин не може бути застосовано частину 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судові витрати по справі, відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленом Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: В.Б. Азевич

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складений 30 вересня 2019 року.

Головуючий О.І. Корчиста