Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 727/1727/18

провадження № 61-11836св19

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 як представника ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2019 року у складі судді Смотрицького В. Г. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року у складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив виселити відповідачів з будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 22 січня 2013 року між

ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини зазначеного житлового будинку, який посвідчено нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М. О.

Під час укладення договору здійснено огляд будинку в якому проживали відповідачі, які запевнили його про те, що протягом декількох місяців виїдуть з будинку, однак будинок не звільняють, вимоги позивача ігнорують, чим спричиняють ОСОБА_1 перешкоди у користуванні і розпорядженні майном.

Відповідачі у спірному будинку не зареєстровані та не є його власниками або співвласниками.

Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Шевченківський районний суд м. Чернівці рішенням від 14 січня 2019 року позов задовольнив. Виселив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1/2 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що право власності ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом виселення відповідачів з частини будинку, яка на праві власності йому належить.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Чернівецький апеляційний суд постановою від 15 травня 2019 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2019 року змінив. Виселив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки частка у праві власності позивача в натурі не виділена, відповідачі підлягають виселенню з будинку, а не з його частини.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 17 червня 2019 року, ОСОБА_5 як представник ОСОБА_3 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року з підстав порушення норм процесуального права, та залишити позов без розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що з постановою апеляційного суду

ОСОБА_3 не згідна.

Апеляційний суд не погодився з доводами ОСОБА_3 , щодо розгляду судом першої інстанції даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження посилаючись на те, що спір має немайновий характер. Однак це не відповідає дійсності оскільки у заяві про розгляд справи в порядку загального позовного провадження наведені і інші обставини на які вона вказувала.

Крім того, ОСОБА_3 укладено договір про надання юридичної допомоги від 03 травня 2019 року та повідомлено про це апеляційний суд. Однак апеляційний суд вказує, що він належним чином повідомив учасників справи про її розгляд. Викладене не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 було повідомлено про її розгляд тільки телефоном 15 вересня 2019 року, а адвокату взагалі ніяких повідомлень не надходило. В матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення усіх учасників справи на 15 травня 2019 року. Однак апеляційний суд вказує, що він належним чином повідомив учасників справи Посилання на аркуші справи 84-86 стосувалися попередніх судових засідань. Крім того станом на їх призначення з адвокатом договору укладено ще не було, а відповідно і викликати його до суду необхідності і підстав теж не було.

Апеляційний суд з посиланням на укладений договір з адвокатом від 03 травня 2019 року та довідки про перебування адвоката у відпустці стверджує, що її право на правову допомогу реалізовано, що не відповідає дійсності, оскільки про це вона просила ще суд першої інстанції до винесення рішення. На що суд уваги не звернув.

Крім того, в апеляційній скарзі вона вказувала про відсутність сплати позивачем судового збору на що апеляційний суд не відреагував, а зобов`язав її доплатити судовий збір.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Чернівці.

17 липня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22 січня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 50/100 ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М. О., зареєстрований в реєстрі за номером 448.

ОСОБА_3 , яка відчужила своє майно за відплатним договором купівлі-продажу, продовжує користуватися спірним будинком, яке їй не належить.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладаючи договір купівлі-продажу сторони договору домовилися про те, що відчуджувані 50/100 ідеальних часток житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами будуть повністю звільнені продавцем для безперешкодного користування ним покупцем та передані продавцем покупцю протягом семи діб (пункт 14 договору).

Встановивши, що після продажу частини будинку, що належала ОСОБА_3 на праві власності, остання продовжує користуватися будинком та не виконує умови укладеного договору купівлі-продажу, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про її виселення зі спірного будинку.

Правильність застосування норм права в частині виселення ОСОБА_2 з будинку, касаційним судом не перевіряється, оскільки ОСОБА_2 судові рішення ухвалені у справі в касаційному порядку не оскаржує.

Аргументи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження за правилами спрощеного позовного провадження на увагу не заслуговують з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 274 ЦПК України (в чинній на час відкриття провадження у справі редакції) у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (частина друга статті 274 ЦПК України).

Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній (частина перша статті 276 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною четвертою статті 277 ЦПК України передбачено, що якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чірнівці від 06 березня 2018 року ОСОБА_3 отримала 16 березня 2018 року (а. с.15) проте не скористалася правом наданим їй процесуальним законодавством і не подала заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в установлений судом строк.

Доводи касаційної скарги про те, що 15 травня 2019 року апеляційним судом розглянуто справу без належного повідомлення про її розгляд учасників справи, спростовуються матеріалами справи, які містять докази належного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи апеляційним судом призначений на 15 травня 2019 року (а. с. 168-171).

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновку апеляційного суду, ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з його висновками. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 як представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило