Справа № 185/2128/18
Провадження № 2/185/276/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 вересня 2019 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гаврилова В.А.,

секретаря Таран Н.Ю., Кириленко Л.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить суд стягнути з кожного відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів щомісячно з кожного, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви. Мотивувала тим, що 23.04.1977 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 . На час звернення до суду доходів позивача у вигляді пенсії в розмірі 1881,24 грн. недостатньо на її утримання. Відповідачі добровільно не утримують позивача. Крім того, зазначає, що має ще двох дітей, які не в змозі її утримувати. Має кредитні зобов`язання, які були використані на благо сім`ї. Потребує додаткових витрат на лікування за діагнозом атрофічний кальпіт, хронічне захворювання легень.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали позовну заяву, наполягали на задоволенні, згодом подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі, їх представник, в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що позивач отримує пенсію, яка перевищує розмір прожиткового мінімуму, витрат на ремонт будинку та сплату навчання не робила. Вважають, що позов жодним доказом не обґрунтований та безпідставний. Згодом подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_3 також у запереченнях на позов посилався на те , що з позивачем вони не проживають з 2016 року.Він надає допомогу своїм дітям ОСОБА_6 , який є інвалідом 3 групи та дочці.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи суд доходить до наступного.

23 квітня 1977 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб. /а.с. 6/

25 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . /а.с. 5/

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, розмір пенсії станом на березень 2018 року становить 1881,24 грн.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2018 року встановлено 1373 грн.

Вказане свідчить про те,що позивачка отримує дохід, що перевищує прожитковий мінімум.

Позивачка отримала кредити. Їх наявність не може свідчити про потребу в матеріальній допомоги.

Позивачкою не надані докази того,що вона погашала заборгованість по навчанню ОСОБА_7 та витрачала кошти на ремонт будинку.

Статтею 75 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Викладене приводить суд до висновку про те,що позивачка не довела, що вона потребує матеріальної допомоги , що є підставою у відмові позову до ОСОБА_8

Статтею 202 Сімейного Кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що позивачка не довела неохідність у матеріальній допомозі.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок, передбачений ч.1 ст. 202 СК України, не є абсолютним.

Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій статті 75 СК України.

Як на підставу позову, позивач та його представник посилаються на те, що пенсія витрачається на лікування хронічних хвороб, утім, жодного доказу витрат на придбання ліків позивачем не надано.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Викладене приводить суд до висновку про необґрунтованість вимог позивача, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: В. А. Гаврилов