УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:766/22964/18

Провадження №: 4-с/755/52/19

"20" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

секретар судового засідання Сіренко Д.В.,

розглянув у відкритому судовому в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва

цивільну справу №755/662/19

за скаргою ОСОБА_1

на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича,

заінтересована особа - стягувач ПАТ «Фідобанк»,

учасники судового розгляду - не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича у виконавчому провадженні ВП № 57424319, посилаючись на те, що 22.10.2018 ним складено та винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1, яке належить їй на праві приватної власності, а саме приміщення магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», на який була накладена заборона на відчуження відповідно до Іпотечного договору від 22.01.2014, який на даний час не припинений та не розірваний. У зв'язку з наведеним, заявник просить: визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича про арешт іпотечного майна, з метою його реалізації, а саме: приміщення магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 197,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельн7ій ділянці площею 0,0247 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 27.04.2010, приватний нотаріусом Херсонського нотаріального округу Стадник І.В. 27.04.2010 за р. № 1411, право власності на яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні Матвєєвим А.А. від 08.01.2014, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01; зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича скасувати вчиняти дії та скасувати арешт вказаного майна, яке належить ОСОБА_1

Ухвалою суду від 29.01.2019 скаргу прийнято до провадження, призначено судове засідання та постановлено витребувати від приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 57424319.

18.02.2019 від приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. до суду надійшли заперечення на скаргу та належним чином завірена копія матеріалів виконавчого провадження № 57424319. Приватний виконавець зазначає, що 11.10.2018 ним винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, що направлена сторонам, та отримана боржником 24.10.2018. 22.10.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про арешт майна боржника - приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, яке є предметом іпотеки та обтяження зі договором іпотеки № 95 від 22.01.2014, та того ж дня на адресу іпотекодержателя направлено відповідне повідомлення. 09.11.2018 на адресу приватного виконавця від ОСОБА_5 надійшла заява про її заперечення щодо звернення стягнення на вказане приміщення та наявність судової справи між нею та боржником щодо предмету іпотеки. На думку приватного виконавця, при винесенні вказаної постанови про арешт майна боржника ним дотримано вимоги чинного законодавства, а боржник при звернення до суду із цією скаргою пропустив строки для звернення із скаргою, у зв'язку з чим у задоволенні скарги просить відмовити.

У своїх запереченнях на скаргу представник стягувача ПАТ «Фідобанк» - Коваленко О.В. вважає скаргу необгрнутованою та такою, що не підлягає задоволенню. Посилається на те, що 12.11.2014 Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення Третейського суду при Асоціації Українських банків № 755/14 від 069.05.14 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості у розмірі 811 608,52 грн, пеню в розмірі 4 068,70 грн та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 8 556,77 грн, який пред'явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Херсонської області Манікіну Д.С. та 22.10.2018 ним постановлено накласти арешт на майно боржника. Вказану постанову вважає такою, що винесена із дотриманням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим у задоволенні скарги просить відмовити, розгляд справи проводити у відсутність представника.

У судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З урахуванням положень статті 450 ЦПК України, суд вбачає за можливе розглянути скаргу на підставі наявних матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам частини другої статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, установив, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами частини першої, другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2014 №755/22177/17-ц видано виконавчий лист від 12.11.2014 на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Мамченко Ю.В. від 06.05.2014 року по справі № 755/14 про стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованості в розмірі 811 608,52 грн., пеню в розмірі 4 068,70 грн. та витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 8 556,77 грн.

11.10.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікіним Д.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 5742431 на підставі виконавчого листа №755/22177/17-ц виданого 12.11.2014 Дніпровським районним судом м. Києва, боржник ОСОБА_1, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження /а.с 48, 49, 50/.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним виконавцем виявлено об'єкт нерухомого майна, який належить боржнику ОСОБА_1, та, на який можливо звернути стягнення, а саме: приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки та обтяження за номером запису про іпотеку 4360445 відповідно до договору іпотеки № 95 від 22.01.2014, викладеного між боржником та ОСОБА_5, та за номером запису про обтяження 4359959 зареєстровано обтяження за вищевказаним договором іпотеки /а.с. 51, 52/. Розмір основного зобов'язання за договором іпотеки, зі змінами до нього, становить 1 085 700,00 грн.

Постанова про арешт майна боржника, якою арештований предмет іпотеки, винесена 22.10.2018 та того ж дня на адресу іпотекодержателя направлено відповідне повідомлення за вих. № 2155 /а.с.53, 54,55/.

09.11.2018 приватному виконавцю від заявника-іпотекодержателя ОСОБА_5 надійшла заява (письмові заперечення стосовно реалізації іпотечного майна), в якій заперечує щодо звернення стягнення на приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, та повідомила про наявність судової справи між нею та боржником стосовно предмету іпотеки /а.с. 56,57/.

12.11.2018 представник боржника за довіреністю ОСОБА_9 ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження № 5742431 /а.с. 58/.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керується принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом. Вказані положення також кореспондуються із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Права та обов'язки виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. В тому числі, виконавець зобов'язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону).

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового виконання рішень.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

За приписами ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо:

1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю;

3) наявна письмова згода заставодержателя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, котрий накладається державним виконавцем у межах суми стягнення за виконавчим провадженням (з урахуванням виконавчого збору та витрат на та проведення виконавчих дій) шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, винесенням постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та проведенням опису майна боржника і накладенням на нього арешту.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривні та іноземній валюті, інші цінності. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Слід зазначити, що Законом № 606-14 та Законом України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що накладений державним виконавцем арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, а відкриття нових рахунків у банках чи інших фінансових установах боржником-юридичною особою чи підприємцем є підставою для направлення державним виконавцем відповідним правоохоронним органам матеріалів для притягнення винних осіб до відповідальності (ст. 76 Закону).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається на суму боргу за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій, штрафів. Якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, визначену судом за поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється.

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та/або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Готівкові кошти та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються державним виконавцем у таких осіб в присутності понятих на підставі ухвали суду, а на належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти, що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах, стягнення звертається державним виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому Законом. При чому слід зазначити, що за ухилення від виконання розпоряджень державного виконавця особою, в якої перебуває майно боржника, на неї може бути накладено стягнення відповідно до Закону.

Опис майна боржника проводиться державним виконавцем у тому числі за місцем проживання (знаходження) боржника. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець виносить постанову про опис та арешт майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, тягне за собою кримінальну відповідальність зберігача майна.

Накладення арешту виконавцем при здійсненні виконавчих дій не тягне за собою припинення правовідносин, які склалися внаслідок укладення договору іпотеки, не припиняє дію такого договору та обтяжень (заборон), які виникли внаслідок укладення договору іпотеки.

Складові елементи арешту майна, визначені в Законі як опис, оголошення заборони розпоряджатися майном, обмеження в праві користування ним або його вилучення у боржника та передача на зберігання іншим особам - це сукупність дій, які мають бути чітко регламентовані та мати певні підстави для застосування.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Посилання заявника на можливість звернення стягнення на майно, що перебуває в іпотеці, виключно на підставі окремого рішення про звернення стягнення на таке майно, в розрізі поданої скарги не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та є безпідставними, оскільки сам арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.48 Закону про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

До матеріалів скарги не додано доказів стосовно цього.

Суд відхиляє доводи приватного виконавця щодо пропущення заявником строків для звернення зі скаргою, оскільки не подано відповідних доказів на підтвердження такої обставини.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тягар доведення цих обставин у цьому провадженні покладається на скаржника, тобто особу, яка саме й звернулася із відповідними вимогами до суду, оскільки ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 18 постанови Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснюється, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд приходить висновку про відсутність порушень прав чи свобод заявника при винесенні суб'єктом оскарження, у межах свої повноважень, постанови про накладення арешту від 22.10.2018, що є підставою для відмови у задоволення скарги.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ст.ст. 258-261, 353, 354, 447-453, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича, заінтересована особа - стягувач ПАТ «Фідобанк», - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту ухвали 25.02.2019.

Суддя В. Шевченко