Справа № 544/1111/19
№ 2/544/424/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 вересня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О. О.,

за участі секретаря - Костенко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній , 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до договору дарування від 25.12.1996 року, він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . В даному будинку, окрім позивача та його рідного брата ОСОБА_4 , також зареєстровані, але не проживають з 2013 року колишня дружина позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На прохання знятися з реєстрації, останні відповідають відмовою, або ігнорують прохання. Реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у належному позивачу будинку порушує його право на володіння та користування належною йому власністю, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати вищевказаних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, судові витрати з відповідачів не стягувати.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо зняття її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає, не заперечує щодо зняття її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом установлено, що відповідно до договору дарування від 25.12.1996 року, ОСОБА_1 належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 24 липня 2019 року, про що видане свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.16).

Відповідно до довідки виконавчого комітету ЦНАП № П13889 від 27.08.2019 року у вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_1 , його колишня дружина ОСОБА_2 , донька ОСОБА_3 , брат позивача ОСОБА_4 (а.с.17).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Встановлено, що колишня дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживають більше трьох років, відповідно до довідки № 608 від 29.08.2019 року, виданої квартальним комітетом виконавчого комітету Пирятинської міської ради (а.с.21).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до частини 1статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.

Пунктом 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Таким чином, оскільки відповідачі понад один рік не проживають у будинку, що належить позивачу на праві власності, їх реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним йому житлом, враховуючи визнання відповідачами позову, позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.6-13, 81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - О. О. Сайко