Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/275/2019

Справа № 229/216/19

29 серпня 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Лебеженка В.О.,

за участю: секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області звернувся з позовною заявою позивач ОСОБА_1 до первісного відповідача Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В подальшому, за клопотання позивача, неналежного відповідача у справі Ясинуватську районну державну адміністрацію було замінено на належного Новобахмутівську сільську раду, Ясинуватського району, Донецької області.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 7,2 га., яка перебувала у колективній власності КСП ім.Кірова, розташована на території Новобахмутівської сільської ради за межами населеного пункут, має цільове призначення ведення товарного сільськогосподарскоговиробництва та за даними Міськрайонного управління в Ясинуватському районі та м.Авдіївці Головного управління Дергеокадастру у Донецькій області її вартість складає 163703,24 грн.

Під час життя ОСОБА_2 мешкав з дружиною ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача. Коли батько помер, вони поховали його та вважаючи, оскільки мати постійно мешкало разом з батьком, то вважади, що вона є такою, що вступила у право володіння спадщиною.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати. Оскільки документів на земельну частку (пай) у матері не збереглися, то до теперішнього часу право власності на спадкове майно за ним зареєстровано не було, а більша частина належних та необхідних для прийняття спадщини документів залишилось на тимчасово непідконтрольній державі територі, Донецької області.

На даний час м.Ясинувата віднесено до переліку населених пунктів території яких орагни державної влади тимчасово не здійснюють повноваження на підставі Розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року №1085-р та доступ до архіву Ясинуватської державної нотаріальної контори відсутній.

В тім, він фактично прийняв спадщину, оскільки володів та розпоряджався земельною часткою.

У червні місяці він звернувся до приватного нотаріуса для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено, оскільки архівні документи управління Держгеокадастру Донецької області залишилися на непідконтрольній території. При цьому, йому було запропоновано звернутися до суду для визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 7.2 в умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Кірова (сертифікат на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 ) вартістю 163703,24 грн., що знаходиться за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с АДРЕСА_1 , має цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 18 січня 2019 року відкрито провадежння у данній справі та визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження.

Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року було замінено неналежного відповідача на належного відповідача та продовжено строк проведення підготовчого засідання на тридцять днів.

Ухвалою суду від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повдіомлений належним чином. Надав заяву про можливий розгляд справи без його участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права суд дійшов до таких висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджено його свідоцтвом про народження.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Батько позивача за життя був членом КСП ім. Кірова, згідно списку громадян членів КСП ім.Кірова за номером 26, відповідно додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Кірова серія ДН №300016 зареєстрованого 20.12.1995 року. Щодо видачі сертифікату(серія, номер) на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 інформація відсутня.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз`яснив Пленум ВС України в п. 24 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», спадкування права на земельний пай у разі смерті громадян - співвласників колективної власності, зокрема й тих, що не змогли з різних причин отримати сертифікат на право на земельний пай, здійснюється згідно з нормами ЦК України.

Відповідно дост. 549 ЦК УРСР (1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

В судовому засіданні встановлено, що дружина померлого ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті чоловіка ОСОБА_2 , оскільки була зареєстрована та проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, а також домовою книгою, однак свідоцтво про прийняття спадщини за життя не отримала .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 548 ЦК УРСР(1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) та ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 прийняла спадщину після свого померлого чоловіка в повному обсязі шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України, передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.81 ч.1 п. г ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Позивач, будучи сином померлої ОСОБА_3 , відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, є її спадкоємцем першої черги.

У судовому засіданні встановлено, позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 , проте 20.06.2018 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Поряд з цим, судом встановлено, що архів документації із землеустрою по Ясинуватському району залишився на тимчасово окупованій території у м.Ясинувата, Донецької області. Отже, документ, який засвідчує право власності на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_3 втрачений.

В свою чергу, позивач виконав усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але він позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від нього не залежать.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41).

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів або у зв`язку із наявністю в них неточностей, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

За встановлених обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну частку (пай) розміром 7.2 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Кірова (сертифікат на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 ) вартістю 163703 (сто шістдесят три сімсот три) грн. 24 коп., що знаходиться за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Новобахмутівка, має цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті 29 серпня 2019 року.

Повний текст рішення суду складено 09 вересня 2019 року.

Суддя: В.О.Лебеженко