Справа № 162/614/19
Провадження № 2/162/234/2019
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2019 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді Глинянчука В.Д., розглянувши у підготовчому провадженні справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 07 серпня 2019 року.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 25 вересня 2019 року.

Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника та про визнання позову.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після її смерті залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за заповітом є він. Через відсутність державної реєстрації успадкованого ОСОБА_1 не може оформити своїх прав. За таких обставин позивач змушений звернутись до суду.

ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач у поданій суду заяві позов визнав.

IV. Норми права, які застосував суд.

В обґрунтуванні позову позивач вказує, що він у встановлені на момент відкриття спадщини 30 грудня 2002 року спосіб та строк її прийняв, а тому при вирішенні цього спору необхідно застосовувати чинне на той час законодавство.

Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу Української РСР редакції 1963 року (далі -- ЦК УРСР) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У відповідності із частиною першою статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Частиною другою статті 548 ЦК УРСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

V. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності з частиною третьою статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наявні у справі письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав ОСОБА_1 на спадкове нерухоме майно.

VІ. Питання розподілу судових витрат.

Позивач при подачі позовної заяви сплатив 768,4 гривень судового збору.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивач разом з позовом заявив клопотання про покладення на нього судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК.

Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, з врахуванням клопотання ОСОБА_1 , а також у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у цьому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решта залишити за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 200, 206, 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_1 визнати власником нерухомого майна у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яке згідно даних технічного паспорта приватного підприємства «Волиньексперт» від 02 квітня 2019 року розташоване по АДРЕСА_1 Цир АДРЕСА_2 , а саме: житлового будинку «А-1».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору (квитанція Любешівського відділення АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 06 серпня 2019 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Д. Глинянчук