РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18644/18

пр. № 2/759/2542/19

05 лютого 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду в листопаді 2018 р., за яким просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою квартири, проте з ніколи в ній не проживав, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди у користуванні. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживає в квартирі без поважних причин на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 23.11..2018р., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило.

Суд, вважає за можливе винести заочне рішення за наявних доказів.

Судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування квартири від 27.08.2000 року, посвічений державним нотаріусом Першої київської держаної нотаріальної контори Герасименко Т.М.

Крім власника квартири ОСОБА_1 зареєстрований син ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Берлін та постійно мешкає там.

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.

Окрім того визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку в позасудовому порядку, оскільки позивачам не було відмовлено у задоволенні вказаної вимоги в позасудовому порядку, вказана вимога є недоведеною.

У зв'язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідача.

На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі - задоволенню не підлягають.

Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст. ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Головуючий М.Ф. Сенько