Ухвала

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 176/207/18-ц

провадження № 61-45893св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів:Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2018 року в складі судді Волчек Н. Ю. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17 серпня 2012 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі

7 900,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте, відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 30 вересня 2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 117 000,00 грн, із яких: 12 176,51 грн - заборгованість за кредитом; 104 823,49 грн - відсотків за користування кредитом.

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з

ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором

від 17 серпня 2012 року в розмірі 117 000,00 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області

від 23 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази оформлення та укладання між сторонами кредитного договору, а також докази отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, тарифів і пам`ятки клієнта, щоб у сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не взяли до уваги, що відповідач підписував заяву-анкету, в якій погодилася з умовами надання кредиту, тривалий час здійснювала операції зі зняття готівки, розрахунків карткою та погашення боргу, тобто своїми діями дав свою згоду на отримання кредиту. Банком були надані всі необхідні докази отримання відповідачем кредиту, проте судами безпідставно не досліджено їх та не взято до уваги, що призвело до неправильного вирішення справи, адже банку було відмовлено у задоволенні позову з формальних підстав.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2018 року було відкрито провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Отримавши матеріали цивільної справи, колегією суддів виявлено, що провадження за касаційною скаргою було відкрито на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 117000,00 грн, яка станом на 01 січня

2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн x 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Разом з тим, в касаційній скарзі заявник посилався на те, що провадження у даній справі повинно буди відкрите, оскільки касаційна скарга стосується питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Судом касаційної інстанції досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Комітет Міністрів Ради Європи надав Рекомендацію № R (95) 5 від 7 лютого

1995 року, у якій зазначив, що державам-членам слід вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, відкрите Верховним Судом касаційне провадження за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, слід закрити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389,

пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило