Ухвала

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 639/9832/16-ц

провадження № 61-41850ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту проведення електронних торгів та витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2018 року касаційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що її подано з пропуском строку на касаційне оскарження. Надано заявнику строк до 11 січня 2019 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для надання суду касаційної інстанції належних доказів на підтвердження отримання копії оскаржуваної постанови саме 06 липня 2018 року, або зазначення інших поважних підстав для поновлення такого строку.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду в лютому 2019 року заявник надіслала до Верховного Суду клопотання, яке обгрунтоване тим, що з незалежних від неї причин вона позбавлена можливості підтвердити дату отримання копії оскаржуваної постанови саме 06 липня 2018 року, оскільки вказана постанова була направлена апеляційним судом простим листом, без зворотного повідомлення. Також, зазначила, що з матеріалів цивільної справи вбачається, що повний текст оскаржуваної постанови згідно супровідного листа апеляційного суду було направлено сторонам у справі 15 червня 2018 року, однак доказів отримання вказаного судового рішення матеріали справи не містять.

Дослідивши заяву, касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суддя-доповідач дійшов наступного висновку.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складено 13 червня 2018 року, останнім днем на її касаційне оскарження, з урахуванням вихідних днів, є 13 липня 2018 року.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, вперше касаційна скарга згідно відтиску поштового штемпелю та штрихкодового ідентифікатора на конверті подана до Верховного Суду 03 серпня 2018 року з пропуском строку, встановленого статтею 390 ЦПК України. Касаційна скарга містила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що оскаржувану постанову заявник отримала простим листом 06 липня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року повернуто заявнику разом з доданими до неї матеріалами, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, як таку, що не підписана особою, яка її подала.

Вдруге ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення 14 грудня 2018 року. Касаційна скарга також містила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень попередніх інстанцій, яке було мотивоване з тих же підстав, що й вперше.

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Постанова Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року була оприлюднена 19 червня 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З оскаржуваних судових рішень убачається, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 брала участь під час розгляду справи в суді першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції з відповідною скаргою на рішення районного суду звернулася ОСОБА_1, а відтак мала у розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, зокрема, щодо вирішення її апеляційної скарги.

Єдиним доводом заявника щодо поважних причин пропуску строку, на її думку, є порушення судом апеляційної інстанції вимог частини третьої статті 272 ЦПК України щодо направлення судового рішення не рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об'єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Тобто, з 19 червня 2018 року ОСОБА_1 мала можливість ознайомитись з оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду та своєчасно подати касаційну скаргу. За відсутності доказів протилежного, Верховний Суд має виходити з презумпції добросовісності дій суду апеляційної інстанції під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суду не надано доказів на підтвердження обставин, які об'єктивно перешкоджали заявнику ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням, не наведено поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, не доведено порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права щодо неналежного направлення оскаржуваного судового рішення сторонам у справі, а тому відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поновлення процесуального строку, пропущеного у зв'язку зі спливом тривалого періоду, та за підстав, які не можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності.

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від

21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Верховний Суд додатково роз'яснює заявнику, що відповідно до пункту третього частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» у нього є право на подання заяви про повернення сплаченого судового збору.

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження та відсутні підстави вважати, що заявник була позбавлена можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги у передбачений законодавством строк, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання недійсними та скасування електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту проведення електронних торгів та витребування майна, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик