П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року м. Київ

Справа № 22-11631 Головуючий у1-й інстанції - Українець В. В.

Унікальний № 760/3666/15-ц Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" Голосіївське відділення Ощадбанку № 5398, ОСОБА_3 , Відділ опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання електронних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним свідоцтва про право власності,-

у с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, треті особи ОСОБА_2 , ПАТ "Державний ощадний Банк України" Голосіївське відділення Ощадбанку № 5398, ОСОБА_3 , Відділ опіки та піклування Солом`янської РДА в м. Києві про визнання електронних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним свідоцтва про право власності задоволено.

Визнано недійсними електронні торги, що відбулися 10 грудня 2014 року, з реалізації арештованого майна - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1

Визнано недійсним свідоцтво про придбання ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 з електронних торгів від 26 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2002 .

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким повернути сторони (організатора аукціону та переможця) у первісний стан шляхом реституції та зобов`язати виконавчу службу Солом`янського району виконати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року про визнання недійсними електронних торгів, що відбулися 10 грудня 2014 року з реалізації квартири шляхом проведення повторних прилюдних торгів у відповідності до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування заяви позивач вказувала, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції м. Києва від 08 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження № 41917932 щодо звернення стягнення на майно (квартиру), що знаходиться у її власності.

У подальшому 1/2 частина квартири була реалізована через процедуру проведення електронних торгів.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року прилюдні торги з реалізації її частини квартири визнані недійсними. Недійсним також визнане свідоцтво про придбання ОСОБА_2 1/2 частини квартири з електронних торгів.

Позивач збиралася викупити свою квартиру до проведення прилюдних торгів, тому звернулася до ВДВС Солом`янського району із заявою про виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва № 760/3666/15-ц та проведення повторних прилюдних торгів у відповідності до вимог чинного законодавства.

ВДВС Солом`янського району міста Києва повідомив, що не має ні правової підстави, ні об`єктивної можливості, ні встановленого законом порядку проведення повторних електронних торгів, оскільки на даний час виконавчий документ про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , на примусовому виконанні у відділі не перебуває.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року в ухваленні додаткового рішення відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та задовольнити її заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с.197-200).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В суд апеляційної інстанції Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, ОСОБА_2 , Відділ опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність указаних осіб, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., вислухавши пояснення учасників справи: представника ОСОБА_1 , адвоката Соколова В. А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; представника АТ "Державний ощадний Банк України", Ковальчука Р. В. , та ОСОБА_3 , які заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 серпня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, треті особи ОСОБА_2 , ПАТ "Державний ощадний Банк України" Голосіївське відділення Ощадбанку № 5398, ОСОБА_3 , Відділ опіки та піклування Солом`янської РДА в м. Києві про визнання електронних торгів такими, що не відбулися, визнання недійсним свідоцтва про право власності задоволено. Визнано недійсними електронні торги, що відбулися 10 грудня 2014 року, з реалізації арештованого майна - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 Визнано недійсним свідоцтво про придбання ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 з електронних торгів від 26 грудня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 2002 .

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року залишене без змін (т. 3, а.с.134-140).

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 , районний суд виходив з такого. По-перше, у резолютивній частині заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року зазначений висновок суду за результатами розгляду справи, який викладений чітко і є зрозумілим. По-друге, при ухваленні рішення в даній категорії справи суду непотрібно визначати порядок дій організатора аукціону та переможця та визначати порядок наступних дій державного чи приватного виконавця по виконанню рішення суду. У такому випадку фактично продовжується виконання судового рішення, для виконання якого торги були проведені.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги позивача апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки суду щодо відсутності підстав для ухвалення додаткового рішення відповідають обставинам справи та положенням процесуального закону.

Норми процесуального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. Під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 також не навів таких обставин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення заочного рішення суду), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Аналогічні положення визначені у ст. 13 ЦПК України (редакція якої діє з 15 грудня 2017 року).

Обґрунтовуючи необхідність ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 зазначала, що в заочному рішенні не вказано про дії, що треба виконати, а саме: про необхідність повернення сторін (організатора аукціону та переможця) у первісний стан шляхом реституції та зобов`язати виконавчу службу Солом`янського району виконати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2017 року про визнання недійсними електронних торгів, що відбулися 10 грудня 2014 року з реалізації квартири шляхом проведення повторних прилюдних торгів у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Вказаний перелік підстав, визначений ст. 270 ЦПК України є вичерпним.

З аналізу наведеної норми вбачається, що ухвалення додаткового рішення можливе судом за умови не ухвалення рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

У даній справі, заявляючи позов про визнання недійсними електронних торгів та свідоцтва про право власності, ОСОБА_1 , діючи на власний розсуд, не заявила вимог про застосування наслідків недійсності електронних торгів. З цього приводу сторони не подавали доказів та не давали пояснень.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України, і не може змінити по суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Тому посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на неврахування районним судом п. 30 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відхиляються апеляційним судом як неприйнятні.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваної ухвали апеляційна скарга позивача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома