ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/759/17

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/329/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Кузюри Л.В., Шитченко Н.В.,

позивач: заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

відповідач: ОСОБА_2,

третя особа: Козелецька селищна рада Козелецького району Чернігівської області,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2018 року у справі за позовом заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ОСОБА_2 про припинення права постійного користування земельною ділянкою, третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Козелецька селищна рада Козелецького району Чернігівської області,

прізвище судді: Бараненко С.М.; місце постановлення ухвали: смт. Козелець,

дата складання повного тексту ухвали - 02 січня 2019 року,

УСТАНОВИВ:

У березні 2017 року заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області звернувся до суду з даним позовом, в якому просив припинити право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 35,0 га, вартістю 854803,60 грн., що розташована на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, наданої ОСОБА_2 для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, виданого Козелецькою районною радою народних депутатів 28.02.2000 року, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Чернігівської області суму сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 1600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням 3 сесії 22 скликання Козелецької районної ради народних депутатів від 06.04.1995 року надано ОСОБА_2 в постійне користування для створення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку площею 35 га ріллі за рахунок земель запасу, розташованих на території Берлозівської сільської ради народних депутатів. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1, виданого Козелецькою районною радою народних депутатів 28.02.2000 року, ОСОБА_2 передано у постійне користування вищевказану земельну ділянку.

Проте, селянське (фермерське) господарство ОСОБА_2 не зареєстровано, земельна ділянка не обробляється та заростає бур'янами, що свідчить про її не використання за цільовим призначенням, земельний податок не сплачується більше 10 років, фермерське господарство на обліку в Козелецькому відділенні Ніжинської ОДПІ як платник податків не перебуває, ОСОБА_2 як платник земельного податку по Берлозівській сільській раді на обліку не перебуває. Земельна ділянка з постійного користування ОСОБА_2 не вилучалась, право постійного користування не припинялось.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2018 року задоволено заяву представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Будлянського В.М. про відмову від позову.

Закрито провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь прокуратури Чернігівської області сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь прокуратури Чернігівської області судового збору у сумі 1600 грн., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, в ході розгляду справи ОСОБА_2 довів безпідставність позовних вимог у зв'язку з цільовим використанням земельної ділянки та пропуском позивачем строку позовної давності, що стало підставою звернення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про відмову від позову. При цьому, ОСОБА_2 наголошує, що використовував земельну ділянку для сільськогосподарського призначення в якості пасовищ для корів, а потім продовжував використовувати землю як ріллю для вирощування зернових культур, що є правом вибору землекористувача і передбачено ст.22 ЗК України.

У відзиві на апеляційну скаргу заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури вказує на те, що лише після пред'явлення даного позову ОСОБА_2 14.07.2017 року зареєстрував ФГ «Аграр», приступив до використання земельної ділянки, яка передана йому у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства на території Берлозівської сільської ради, тобто відповідачем після пред'явлення позову до суду добровільно усунуто порушення закону, тому ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відсутні підставі для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Вислухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, керуючись ч.3 ст.206 ЦПК України, задовольнив заяву позивача про відмову від позову, закривши провадження, та стягнув з відповідача судовий збір на підставі ч.3 ст. 142 ЦПК України.

З висновком суду першої інстанції в частині стягнення судового збору погоджується апеляційний суд, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження.

Згідно із ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням 3 сесії 22 скликання Козелецької районної ради народних депутатів Чернігівської області надано ОСОБА_2 в постійне користування для створення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку площею 35 га за рахунок земель запасу, розташованих на території Берлозівської сільської Ради народних депутатів (а.с.20).

28 лютого 2000 року ОСОБА_2 видано державний акт на право постійного користування на земельну ділянку площею 35 га для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.23-26).

За інформацією Ніжинської об'єднаної Державної податкової інспекції від 09.12.2016 року, ОСОБА_2 як платник земельного податку по Берлозівській сільській раді на обліку не перебуває (а.с.33).

За інформацією Берлозівської сільської ради Козелецького району від 12.12.2016 року, надана ОСОБА_2 земельна ділянка площею 35 га за призначенням не використовується, на даний час заростає бур'янами, земельний податок не сплачується щонайменше 10 років (а.с.28).

За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 21.12.2016 року, станом на 21.12.2016 року земельна ділянка, надана ОСОБА_2 площею 35 га в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства на території Берлозівської сільської ради Козелецького району із постійного користування не вилучалась, право постійного користування не припинялось (а.с.32).

За інформацією архівного відділу Козелецької районної державної адміністрації Чернігівської області від 21.12.2016 року, в протоколах сесії Козелецької районної ради та в розпорядженнях Козелецької районної державної адміністрації рішення про вилучення земельної ділянки з постійного користування чи припинення права постійного користування ОСОБА_2 за період з 28.02.2000 року по 31.12.2015 року немає (а.с.34).

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

14.07.2017 року зареєстровано ФГ «Аграр», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.82).

Станом на 01.09.2017 року платник податків ФГ «Аграр» не має заборгованості зі сплати податків, зборів, що підтверджується довідкою Козелецького відділення Ніжинської ОДПІ (а.с.83).

28.12.2018 року надійшла заява від Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про відмову від позову зважаючи на те, що після пред'явлення позову до суду відповідач добровільно усунув порушення закону.

Враховуючи вищевикладене, стягуючи з ОСОБА_2 на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір у розмірі 1600 грн., суд першої інстанції, керуючись ч.3 ст.142 ЦПК України, дійшов ґрунтовного висновку, що після пред'явлення позову до суду ОСОБА_2 14.07.2017 року зареєстрував ФГ «Аграр», приступив до використання земельної ділянки, яка передана йому у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства на території Берлозівської сільської ради, тобто позивач не підтримав своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після задоволення позову.

Посилання на доведення ОСОБА_2 безпідставності позовних вимог у зв'язку з цільовим використання земельної ділянки та пропуском позивачем строку позовної давності, що стало підставою звернення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про відмову від позову, не можуть бути взяті до уваги зважаючи на вищевикладені обставини.

Доводи апеляційної скарги про те, що ніким не було доведено юридичний факт - порушення відповідачем закону не приймається до уваги. Закриваючи провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, суд не встановлює наявність або відсутність фактів порушення прав позивача, суд не постановляє рішення стосовно пред'явлених позивачем вимог. Однак задоволення відповідачем пред'явлених до нього позивачем матеріально-правових вимог, викладених у позовній заяві, що спонукало позивача до відмови від позову, являється достатньою підставою для покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законною та обгрунтованою, висновки, викладені в ухвалі, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді