Справа № 522/2596/19
УХВАЛА

20 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Єршова Л.С., дослідивши матеріали позовної заяви Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1, Державного реєстратора ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, зобовязання привести самочинно реконструйований обєкт у відповідність до договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з позовом до ОСОБА_1, Державного реєстратора ОСОБА_2 та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Філії комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, Одеської області ОСОБА_2 про державну реєстрацію, індексний номер: 34931782 від 25.04.2017 року, зобовязати ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований обєкт у відповідність до договору купівлі-продажу за № 933 від 09.12.2016 року.

Суддею під час вирішення питання про відкриття провадження по справі встановлено наступне.

Позивач звернувся з позовом до відповідача з вимогами про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, зобовязання привести самочинно реконструйований обєкт у відповідність до договору купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (стаття 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам міст належить, зокрема, право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, інше майно та майнові права.

Відповідно до частини 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п'ята статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Спори щодо здійснення вказаних у частині п'ятій статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень стосовно володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності є приватноправовими та мають розглядатися за правилами цивільного судочинства. Проте позивач не мотивував позов порушенням його майнових прав чи інтересів або майнових прав чи інтересів територіальної громади міста Одеси відповідачем.

Позов обґрунтований порушеннями ст. 376 Цивільного кодексу України, ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно з п.5 ч.4. ст. 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Відповідно до частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Отже, закон передбачає, що суб'єкт владних повноважень може звернутися з позовом, зокрема, до фізичної особи, якщо вона істотно порушує будівельні норми та правила незалежно від того, чи порушені внаслідок цього права інших осіб. У такому спорі суб'єкт владних повноважень захищає публічний інтерес. Тому спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не є приватноправовим.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації (пункт 6 частини першої статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Контроль за дотриманням містобудівного законодавства є одним з головних напрямів містобудівної діяльності (абзац 14 статті 2 Закону України «Про основи містобудування»).

Отже, здійснення вказаного контролю у сфері містобудівної діяльності повноважними органами є управлінською діяльністю.

Державний контроль у сфері містобудування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування (частина перша статті 24 Закону України «Про основи містобудування»).

Виконавчі органи міських рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються міськими радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами (абзац 11статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Виконавчі органи міських рад належать до уповноважених органів містобудування та архітектури (абзац 7 частини першої статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (частина третя статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

До відання виконавчих органів міських рад, зокрема, належать делеговані повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням та утриманням об'єктів нерухомого майна усіх форм власності (підпункт 2 пункту «б» статті 30 Закону №280/97-ВР), а також здійснення контролю за використанням житлового фонду (підпункт 5 пункту «б» вказаної статті).

Крім того, до компетенції виконавчих органів міських рад у сфері містобудування належать забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій (підпункт 3 («б») частини першої статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; абзац 9 частини першої статті 14 Закону України «Про основи містобудування»).

З питань делегованих повноважень, передбачених підпунктом «б» частини першої статті 31 Закону № 280/97-ВР, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад підконтрольні відповідним органам виконавчої влади (частина четверта статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Відповідно до п. 1.1 Положення про Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зазначене Управління є виконавчим органом Одеської міської ради та створено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів з метою здійснення архітектурно-будівельного контролю на території м. Одеси.

Відповідно до пунктів 2.2.4. -2.2.6. Положення про Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зазначене Управління здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації щодо об'єктів, розташованих у межах м. Одеси; здійснює контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів держархбудконтролю; подає позови до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта з компенсацію витрат та виступає замовником робіт зі знесення самочинно збудованого об'єкта.

З огляду на наведені приписи Законів України та Положення про Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради позивач у сферах містобудування та житлово-комунального господарства має владні повноваження зі здійснення контролю за технічним станом, використанням, утриманням і схоронністю об'єктів житлового фонду усіх форм власності. І для виконання цих повноважень наділений правом звернення до суду з відповідними позовами.

При цьому у спірних правовідносинах позивач здійснює владні управлінські функції.

Судом також встановлено, що позивачем було видано припис від 20.04.2018 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, за яким відповідач повинна була отримати в установленому порядку право на виконання будівельних робіт та ввести реконструйованих об`єкт в експлуатацію або привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до договору купівлі-продажу. Крім того, 04.05.2018 року позивачем у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 34 та абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Враховуючи викладене суд вважає, що повноваження щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції передбачають не лише виявлення факту правопорушення, притягнення винуватої особи до юридичної відповідальності, але також припинення цього правопорушення й усунення його негативних наслідків, зокрема на виконання владного управлінського припису.

Відтак, конкретні публічні правовідносини не завершуються фіксацією факту адміністративного правопорушення та притягненням винуватої особи до юридичної відповідальності, а продовжують існувати до моменту припинення правопорушення, усунення його негативних наслідків, виконання владного припису або визнання його незаконним і скасування.

Оскільки відповідач добровільно не виконала припис та не усунула допущених порушень, позивач як суб'єкт владних повноважень на виконання управлінських функцій звернувся до суду з вищевказаним позовом.

З огляду на це відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція, викладена у висновках Верховного Суду, сформульованих у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 1519/2-787/11, від 11 квітня у справі № 161/14920/16-а, від 15 травня 2018 року у справі №520/10754/14-ц.

Таким чином, заявлені позивачем позовні вимоги, підлягають розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1, Державного реєстратора ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, зобовязання привести самочинно реконструйований обєкт у відповідність до договору купівлі-продажу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.С. Єршова