ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 718/2458/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І.,Одинака О.О.

секретаря Вовкун Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2018 року, головуючий у 1-й інстанції Мізюк В.М.,

встановила:

ОСОБА_1 у серпні 2018 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення оплати за договором.

Зазначала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинено договір купівлі продажу коня та підводи 22 жовтня 2014 року.

Досягнуто домовленості про ціну коня та підводи в сумі 900 доларів США та 500 грн., здійснення ОСОБА_2 оплати частинами протягом 9 місяців.

На виконання зобов»язання ОСОБА_1 передано ОСОБА_2 коня та підводу, а ОСОБА_2 здійснено оплату в сумі 1000 грн.

Посилалась на невиконання ОСОБА_2 зобов»язання із здійснення оплати за договором.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплату за договором купівлі-продажу коня та підводи в сумі 900 доларів США та 500 грн.

Справа №718/2458/18 Головуючий у 1 інстанції Мізюк В.М.

Провадження №22-ц/822/172/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2018 року позов задоволено частково, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплату за договором купівлі- продажу коні та підводи в сумі 8000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2018 року змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 оплату за договором купівлі- продажу коня та підводи в сумі 900 доларів США, що еквівалентно 25200 грн. та 500 грн.

Посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, здійснення ОСОБА_2 розписки 22 жовтня 2014 року про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу коня та підводи, зобов»язання ОСОБА_2 здійснити оплату протягом 9 місяців, підтвердження показами свідка ОСОБА_3 ціни в сумі 900 доларів США, що становить на день ухвалення рішення суду 25200 грн.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подано.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення оплати за договором, суд першої інстанції керувався положеннями статей ч.1 ст.202, ч.1 ст.207, ч.1 ст.625, ч.1 ст.631, ч.1 ст.655 ЦК України та дійшов висновку про невиконання ОСОБА_2 зобов»язання за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу коня та підводи від 22 жовтня 2014 року з оплати в сумі 8000 грн.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на визнання ОСОБА_2 позову частково в сумі 8000 грн., недоведеність ОСОБА_1 розміру ціни коня та підводи в сумі 900 доларів США та 500 грн., відсутність у розписці ОСОБА_2 від 22 жовтня 2014 року зазначення ціни коня та підводи.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом ст.43 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову.

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є стягнення оплати в сумі 900 доларів США та 500 грн.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала невиконання ОСОБА_2 зобов»язання із здійснення оплати за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі продажу коня та підводи 22 жовтня 2014 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинено договір купівлі- продажу коня та підводи 22 жовтня 2014 року.

До матеріалів справи приєднано розписку ОСОБА_2 від 22 жовтня 2014 року, відповідно якої ОСОБА_2 купила у ОСОБА_1 коня та зобов»язується здійснити оплату частинами протягом 9 місяців, починаючи з листопада 2014 року (а.с.24).

За правилами частини першої статті 204 ЦПК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Положеннями ч.1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Цивільним кодексом України не передбачено обмежень щодо форми вчинення договору купівлі-продажу.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України).

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 ЦК України) або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

ОСОБА_2 визнано обставини визначення договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року ціни коня та підводи в сумі 9000 грн., невиконання зобов»язання з здійснення оплати в розмірі 8000 грн.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, у силу частини першої статті 82 ЦПК України обставини визначення договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року ціни коня та підводи в сумі 9000 грн. не підлягають доказуванню.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_1, на які є посилання в апеляційній скарзі, підтвердження показами свідка ОСОБА_3 ціни коня та підводи в сумі 900 доларів США та 500 грн.

У матеріалах справи відсутні докази визначення договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року ціни коня та підводи в сумі 900 доларів США та 500 грн.

Тому покази свідка ОСОБА_3 за відсутності інших доказів не дають підстав для висновку про визначення договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року ціни коня та підводи в сумі 900 доларів США та 500 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на стягнення оплати за договором між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу від 22 жовтня 2014 року в сумі 8000 грн.

З огляду на наведене судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1ст. 375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суд Чернівецької області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 15 лютого 2019 року

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді О.О. Одинак

М.І. Кулянда