Ухвала

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 654/2524/17

провадження № 61-10405св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2017 року у складі судді: Охтень А. А. та постанову апеляційного суду Херсонської області від 17 січня 2018 року у складі колегії суддів: Колісниченка А. Г., Вейтас І. В., Радченка С.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Херсонської області від 17 січня 2018 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано договір купівлі-продажу будинку, розташованого в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, загальною площею 0, 0550 га, розташованої в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 для індивідуального дачного будівництва, укладений між ОСОБА_5, який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зареєстрований у реєстрі за №3022 недійсним. Сторони повернуто до попереднього стану. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У лютому 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали касаційну скаргу на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 17 січня 2018 року, в якій просять скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга мотивована порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

13 квітня 2018 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_7 надіслав відзив на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2018 року роз'яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 31 березня 2018 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відзив на касаційну скаргу направлений до суду касаційної інстанції поза межами встановленого строку, протягом якого може бути поданий відзив на касаційну скаргу, без клопотання про продовження строку, то відзив залишається без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять повідомити про час і місце розгляду скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень. Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, то підстав для виклику ОСОБА_5, ОСОБА_6немає. Тому у задоволенні клопотання потрібно відмовити.

Згідно частини восьмої статті 394, частини першої статті 395 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5, ОСОБА_6 про участь у судовому засіданні.

Відзив на касаційну скаргу ОСОБА_4, який підписаний представником ОСОБА_7, залишити без розгляду.

Справу № 654/2524/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель