П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/9256/18

Номер провадження № 22-ц/824/497/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н. О., у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року Київський міський центр зайнятості звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у сумі 20 884 грн. 41 коп., а також суми сплаченого судового збору в розмірі 1 762 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 22 липня 2014 року звернувся до Святошинського районного центру зайнятості міста Києва за сприянням у працевлаштуванні. Цього ж дня, відповідач подав заяву з проханням надати статус безробітного. У вказаній заяві відповідачем було зазначено, що він не має постійного або тимчасового заробітку, в тому числі за договорами цивільно-правового характеру, права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років або інших передбачених законодавством доходів, не є членом особистого селянського господарства, не є фермером або членом сім'ї фермера, що не бере участь у виробництві, не навчається на денній формі навчання, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. А також повідомив, що ознайомлений з правами та обов'язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Так, згідно ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» та на підставі заяви відповідача, наказом від 22 липня 2014 року №НТ140722 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю згідно ст.ст.22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом РЦЗ від 28 квітня 2015 року №НТ150428 відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію в РЦЗ з 28 квітня 2015 року.

В результаті обміну інформацією з Пенсійним фондом України було виявлено дані про періоди зайнятості особи в Всеукраїнській спортивній громадській організації «Федерація футболу України» в період перебування на обліку в статусі безробітного в Святошинському РЦЗ.

У ході проведенні розслідування страхових випадків, Печерський РЦЗ склав акт розслідування №1060 від 07 липня 2015 року, згідно якого ОСОБА_2 заключив цивільно-правові договори з ВСГО «Федерація футболу України» про надання послуг: від 05 жовтня 2014 року №246 (термін дії договору з 05 по 12 жовтня 2014 року), від 05 листопада 2014 року №281 (термін дії договору з 05 по 18 листопада 2014 року) та від 23 березня 2015 року №38 (термін дії договору з 23 по 31 березня 2015 року). За надані послуги ОСОБА_2 отримав винагороду згідно актів прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 12 жовтня 2014 року, 18 листопада 2014 року та 31 березня 2015 року.

Таким чином, під час реєстрації у Святошинському РЦЗ відповідач своєчасно не надав відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг, а саме факт перебування у цивільно-правових відносинах і незаконне отримання допомоги по безробіттю.

Наказом Святошинського РЦЗ №401 від 09 листопада 2015 року прийнято рішення щодо повернення відповідачем незаконно отриманих коштів у розмірі 20 884 грн. 41 коп. Відповідачу 10 листопада 2015 року направлено лист-повідомлення №01-28/3965 про повернення коштів, який останнім отримано, разом з тим, кошти повернуто не було.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року (а.с.51-52) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, 13 листопада 2018 року представники Київського міського центру зайнятості О.О. Малай та Н.П. Паливода в інтересах Центру подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивували, зокрема, тим, що оскаржуване рішення ухвалене без дотримання норм процесуального права та з невірним застосуванням норм матеріального права. Так, за період перебування на обліку в Святошинському РЦЗ відповідачу було надано соціальні послуги, які передбачені чинним законодавством для шукаючих роботу громадян, що перебувають у державній службі зайнятості. У відповідності до вимог закону, згідно записів в додатку до персональної картки про прийняття рішення щодо нарахувань та платежів, у період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітному, з 29 липня 2014 по 24 квітня 2015 року відповідачу нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в загальному розмірі 29 579 грн. 37 коп.

Таким чином, судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач своєчасно не повідомив центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг. За таких обставин, відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки укладення оплатного цивільно-правового договору та перебування в цивільно-правових відносинах є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

В ході розгляду даної справи та дослідженні матеріалів справи, суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що законодавець жодним чином не розмежовує санкції за відмову застрахованої особи в дотриманні законодавства про зайнятість від санкцій за випадки умисного невиконання нею своїх обов'язків. Судом не взято до уваги усі нормативно-правові акти, якими в своїй діяльності керується Київський міський центр зайнятості та не враховано, що приховування відповідачем даних фактів призвело до незаконно виплачених коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, копія якої направлялась учасникам справи разом з копією апеляційної скарги, роз'яснено право подати відзив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2018 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник Київського міського центру зайнятості - Нівінська О.А. підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення рекомендованою кореспонденцією, крім того, останній повідомлявся шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Київського апеляційного суду судової повістки-повідомлення, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника, з'ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Святошинського центру зайнятості із заявою про надання статуту безробітного (а.с.10).

Як вбачається з Витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_2, зокрема, наказом від 22 липня 2014 року №НТ 140722 відповідачу надано статус безробітного; наказом від 29 липня 2014 року №НТ140729 призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю; наказом від 28 квітня 2015 року №НТ150428 припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с.11, 12).

Згідно Акту №1061 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» Печерського районного центру зайнятості від 07 липня 2015 року, встановлено, що в результаті обміну між Державною службою зайнятості та Державною фіскальною службою України виявлено факт перебування у цивільно-правових відносинах ОСОБА_2 з ВСГО «Федерація Футболу України» (а.с.13-14).

Так, відповідач уклав цивільно-правові договори з ВСГО «Федерація Футболу України» на виконання робіт (послуг) від 05 жовтня 2014 року №246, з терміном дії договору з 05 по 12 жовтня 2014 року; від 05 листопада 2014 року №281, з терміном дії договору з 05 по 18 листопада 2014 року; від 23 березня 2015 року №38, з терміном дії договору з 23 по 31 березня 2015 року (а.с.15-17, 19-21, 23-25).

Як вбачається з Актів прийому-передачі виконання робіт (послуг) до цивільно-правових договорів від 12 жовтня 2014 року, 18 листопада 2014 року, 31 березня 2015 року, відповідач отримав винагороду (а.с.18, 22, 26).

Згідно Додатку до ПК про прийняті рішення щодо нарахувань та платежі, що нарахована відповідачу сума до виплати становила 29 579 грн. 37 коп. (а.с.28-33).

З Довідки-розрахунку Святошинського районного центру зайнятості від 09 листопада 2015 року №05-28/3943 вбачається, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню за період з 05 жовтня 2014 року по 24 квітня 2015 року становить 20 884 грн. 41 коп., з яких допомога по безробіттю - 20 884 грн. 41 коп. (а.с.34).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів щодо нарахування та виплати відповідачу саме суми допомоги по безробіттю в розмірі 20 884 грн. 41 коп., крім того, не надано довідки про перерахунок виплаченої допомоги за період з 05 жовтня 2014 року по 24 квітня 2015 року, з якої б суд встановив виплату допомоги по безробіттю саме в розмірі 20 884 грн. 41 коп.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (далі - Порядок) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

Згідно з пунктом 6.14 Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Згідно частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 1 частин першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, в ході розгляду даної справи суд першої інстанції неповно з'ясував фактичні обставини справи, крім того, невірно дав оцінку письмовим доказам, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги.

З Довідки-розрахунку Святошинського районного центру зайнятості від 09 листопада 2015 року №05-28/3943 чітко вбачається, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню за період з 05 жовтня 2014 року по 24 квітня 2015 року становить 20 884 грн. 41 коп., з яких допомога по безробіттю - 20 884 грн. 41 коп.

Крім того, до апеляційної скарги додано, зокрема, копії відомостей виплат ОСОБА_2 допомоги по безробіттю Святошинського районного центру зайнятості, які також у сукупності з іншими письмовими доказами підтверджують виплати відповідачу вказаної позивачем допомоги по безробіттю (а.с.77, 80, 83, 86, 89, 92, 95, 98, 102, 106).

З аналізу вимог діючого законодавства України, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не мав права на отримання допомоги по безробіттю, оскільки укладення цивільно-правового договору та перебування в цивільно-правових відносинах є обставиною, яка впливає на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, про яку останній не повідомив центр зайнятості, продовжував перебувати на обліку як безробітний та отримувати матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

А отже, позовні вимоги Киїського міського центру є обґрунтованими.

Виходячи зі змісту п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині новее рішення або змінити рішення.

Підстави для скасування судового рішення втановлені статтею 376 ЦПК України.

Таким чином, всупечер вимогам ст. 263 ЦПК України рішення суду першої інстанції не можна назвати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим наявні підстави для його скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, у відповідності до вимог ч.13 ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви в розмірі 1 762 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн., а всього стягнути 4 405 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості - задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт Серія НОМЕР_2, виданий Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 24 вересня 1999 року; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, місто Київ, вул. Жилянська, 47-б; ) грошові кошти в сумі 20 884 грн. (двадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт Серія НОМЕР_2, виданий Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУГУ МВС України в Криму 24 вересня 1999 року; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Київського міського центру зайнятості (01033, місто Київ, вул. Жилянська, 47-б; ) судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви в розмірі 1 762 грн., за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн., а всього стягнути 4 405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова