Справа № 752/80/15-ц
Провадження №: 2/752/53/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

суд, -

встановив:

29.12.2014 року позивач ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 8 422, 72 доларів США, 35 348, 14 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Надра» зазначило, що 10 серпня 2007 року ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ «КБ «Надра» та фізичною особою. ОСОБА_4 , уклали кредитний договір 523/МКЗЗ/АП/2007-840, згідно з умовами якого кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму: 19 389,00 доларів США зі сплатою 15,00 % річних строком до 08 серпня 2014 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Відповідно до договору поручителем виступив ОСОБА_2 , зобов`язався відповідати перед Позивачем як солідарний боржник, а саме: повернути кредит; спалити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). При цьому ОСОБА_2 повинен виконати всі зобов`язання в тому ж порядку, який встановлений для 1-го Відповідача кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору, викладених в п. 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3 позичальник зобов`язалась вносити чергові мінімальні платежі по кредиту/кредитній лінії, щомісячно, до 18 числа поточного місяця. Однак, станом на 11.08.2014 року позичальником порушені умови пунктів 2.2.1, 2.2.2., 2.2.3, 4.3.3., 4.3.2. кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Відповідно до п. 4.2.5 кредитного договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту/кредитній лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1 кредитного договору, за кожен випадок.

У зв`язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів ПАТ КБ «Надра» неодноразово повідомляв позичальника та поручителя про факт виникнення заборгованості та її розмір. Однак на даний час кредитна заборгованість не погашена.

З підстав невиконання позичальником ОСОБА_5 умов кредитного договору 523/МКЗЗ/АП/2007-840,укладеного з ПАТ КБ «Надра» 10.08.2007 року позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та її поручителя ОСОБА_2 заборгованість, яка утворилась станом на 11 серпня 2014 року у сумі 8 422,72 доларів США та 35 348,14 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 7 706, 36 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в сумі 716, 36 доларів США, пені в розмірі 817, 08 доларів США (еквівалент 10 479, 85 грн.), штрафу в розмірі 1 938, 90 доларів США (еквівалент 24 868, 29 грн.), а також відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

У судовому засіданні 20.05.2019 року сторони у справі відсутні.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та повідомлено суд, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, проте надіслані судом виклики отримані не були та повернуті до суду з відміткою відділу зв`язку про закінчення встановленого строку зберігання, що відповідно до правил ч.5 ст. 130, ч 1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторін.

Представник відповідача ОСОБА_2 судовий виклик отримав, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив,з будь-якими клопотаннями до суду не звертався

Представник позивача, звертаючись до суду, з заявою про розгляд справи за його відсутності повідомив суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі , просить задовольнити.

Під час судового розгляду справи представниками позивача на вимогу відповідачів було надано суду копії банківської ліцензії, які підтверджують право банку видавати кредити в іноземній валюті, завірену належним чином копію договору, а також повідомлено про відсутність можливості подати суду копії досудових вимог, оскільки такі вимоги не надсилалися ні позичальнику, ні поручителю.

Будучи присутньою у судових засіданнях відповідачка ОСОБА_6 та її представник позовні вимоги не визнали. Відповідачка послалася на те, щопозов не визнає, оскільки на момент укладення договору піддавалася тиску з боку представників банку, яким було видано кредит в доларах США, про можливі ризики не була попереджена кредитором, грошові кошти не отримувала, оскільки вони були перераховані автосалону, вважала, що через курсову різницю повністю погасила кредит, припинила виконувати зобов`язання, передбачені кредитним договором взимку 2013 року, письмових повідомлень від банку не отримувала.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 не визнав заявлені вимоги з тих підстав, що позивач жодного разу не повідомляв поручителя ОСОБА_2 про невиконання зобов`язань позичальником ОСОБА_8 .. Також останнім було подано заяву про застосування спеціальної позовної давності в частині стягнення неустойки. Зазначив, що банк перераховував грошові кошти автосалону у гривнях.

25.04.2017 року відповідачкою ОСОБА_9 подано заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості, в яких остання стверджує, що позивачем не надано доказів надання кредиту, заперечує факт надання їй, як позичальнику грошових коштів. Крім того відповідачка вказала на необґрунтованість наданого позивачем розрахунку, зазначила, про те що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування протирічить вимогам ст. 61 Конституції Україн. Зауважила про те, що незалежно від валюти боргу, засобом погашення має бути національна валюта України гривня. Просила при вирішенні заявленого до неї спору застосувати строки позовної давності, оскільки на думку ОСОБА_11, прострочення виникло у грудні 2008 року, а тому відлік строку почався саме з грудня 2008 року і строки позовної давності минули у грудні 2011 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави для відкладення розгляду справу, визначені у п. 2 ст. 223 ЦПК України, відсутні.

За правилами п. 9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити рішення відповідно до правил ст.ст. 264-265 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» з однієї сторони та ОСОБА_4 позичальником та ОСОБА_2 поручителем з другої сторони, було укладено договір «Автопакет» №523/МКЗЗ/АП/2007-840 за умовами якого кредитор надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму: 19 389,00 (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят дев`ять доларів США, 00 центів) доларів США із розрахунку 15,00 % річних строком до 08 серпня 2014 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. Відповідно до договору поручителем виступив ОСОБА_2 , зобов`язався відповідати перед кредитором як солідарний боржник, а саме: повернути кредит; сплатити відсотки за користування кредитними коштами; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). При цьому поручитель ОСОБА_2 повинен виконати всі зобов`язання в тому ж порядку, який встановлений для позичальника за кредитним договором.(а.с.160-166).

Відповідно до умов договору автопакет № 523/МКЗЗ/АП/2007-840 від 10.08.2007 року, зобов`язання Позичальника по цьому Договору полягає у поверненні фактично одержаної суми Кредиту/коштів в рамках Кредитної лінії, сплаті відсотків за користування Кредитом /коштами Кредитної лінії, інших обов`язкових платежів, передбачених цим Договором, та штрафних санкцій; під "Зобов`язанням" слід розуміти як всі зобов`язання Позичальника, так і їх окрему частину; предметом застави є автомобіль, марки Nissan, модель Sunny, 1.6, рік випуску - 2007, чорного кольору. заводський номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в Києві, "08" серпня 2007 року, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, "08" серпня 2007 року, безумовне та безспірне право Банка у випадку невиконання забезпеченого заставою Зобов`язання або його частини одержати задоволення своїх вимог з вартості Предмета застави переважно перед іншими кредиторами Позичальника.

Відповідно до статті 1 «Предмет договору», статті 2 «Порядок надання кредиту та кредитної лінії, сплата заборгованості», статті 3 «Забезпечення виконання зобов`язань», статті 4 «Права та обов`язки сторін», статті 5 «Відповідальність сторін»: банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту - "Кредит") у сумі 19389.00 (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят дев`ять) дол.. США 00 центів на умовах, визначених цим Договором на придбання Автотранспортного засобу; відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15 відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29- 30-31/360) на залишок заборгованості, При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту; строк, на який Позичальнику надано з терміном погашення 08 серпня 2014 року; підписанням цього Договору Позичальник доручає Банку здійснювати оплату страхових платежів по Договору страхування за рахунок коштів, отриманих в рамках Кредитної лінії згідно Заяви на оплату (страхових платежів. Якщо валютою Кредитної лінії є іноземна валюта, то Банк списує кошти в іноземній валюті ) розмірі, достатньому для сплати страхових платежів на користь страховика після обміну цих коштів по курсу Національного банку України на день платежу в національну валюту України; Виконання Зобов`язань по поверненню коштів, отриманих в рамках Кредиту/Кредитної лінії та сплата передбачених цим Договором платежів: Позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені п. 1.1.3.1. цього Договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_4 / НОМЕР_5 у порядку передбаченому п.2.2.3. цього Договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 378,22 (триста сімдесят вісім) дол. США 22 центів; позичальник повертає кошти, отримані в рамках Кредитної лінії, та сплачує Банку передбачені п 1.2 3.1. цього Договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний, рахунок № НОМЕР_9 у порядку передбаченому п.2.2.3. цього Договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного цього Договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця , а Банк здійснює списання с поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли Позичальник до 18 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість Позичальника, Банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до Позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором. Якщо 18-е число є небанківським днем, то платіж необхідно внести в останній банківський день, який передує цій даті. Якщо протягом дії цього Договору Позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально платіж(і) та/чи інші платежі, то Банк приймає виконання Позичальником своїх Зобов`язань по Договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користуванням Кредитною лінією; прострочені відсотки за користування Кредитом; відсотки за користування Кредитною лінією; відсотки за користування Кредитом; пені та штрафи, прострочена сума кредитної лінії, прострочена сума кредиту, сума кредитної лінії, сума кредиту; з метою виконання умови, передбаченої п. 2.2.4 цього договору, Банк, при наявності несвоєчасного та/чи не в повному об`ємі виконання позичальником своїх зобов`язань щодо сплати мінімально необхідного платежу та/чи інших платежів, передбачених цим договором, самостійно розподіляє грошові кошти, згідно черговості, передбаченої п. 2.2.4 цього договору, або іншої черговості, встановленої на розсуд банку; в якості забезпечення виконання Позичальником Зобов`язань щодо погашення Кредиту/Кредитної лінії, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, Позичальник передає в заставу Автотранспортний засіб, що набувається Позичальником по договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року; згідно з цим Договором Поручитель безвідзивно та безспірно зобов`язується відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе Зобов`язань. що витікають з цього Договору; поручитель відповідає перед Банком у тому ж об`ємі, що і позичальник; позичальник і поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов`язань, вказаних у цьому договорі повністю чи у будь-якій його частині як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо; відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань так і при невиконанні позичальником зобов`язання в цілому; поручитель відповідає перед банком за виконання зобов`язань у повному об`ємі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами; банк набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що витікає із цього договору, при умові якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов`язання в цілому чи у будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому або в тій чи іншій його частині; у повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних позичальником зобов`язань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, що необхідно сплатити; зобов`язання буде вважатися виконаним належним чином з моменту зарахування на рахунок банку грошової суми, вказаної у повідомленні, при умові, що за час який поручителю необхідно було виконати зобов`язань його розмір не збільшився; вимагати від позичальника дострокового виконання Зобов`язань щодо повернення кредиту/кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник протягом чотирнадцяти днів від дати отримання вимоги Банку про надання додаткового забезпечення виконання зобов`язання, згідно з п. 4.2.2. цього Договору, його не надасть (шляхом укладення відповідного договору) або якщо запропоноване забезпечення не влаштує Банк; позичальник зобов`язаний: суворо дотримуватися положень цього договору; сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 2 2.1., 2.2.2. цього договору; у випадку порушення виконання зобов`язань, сплатити банку штрафні санкції, визначені у цьому договорі у випадках, визначених в цьому договорі, протягом семи календарних днів з дня отримання вимоги банку про дострокове повне виконання зобов`язань, виконати зобов`язання щодо повернення кредиту/коштів, отриманих в рамках кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим договором та можливих штрафних санкцій; протягом дії цього договору не здійснювати будь-яких дій шодо зниження вартості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, а також надавати банку можливість перевірка його дійсності та грошової оцінки; протягом двох робочих днів повідомляти Банк про зміну адреси, місця роботи, номерів телефонів, прізвища та імені, а також про факти розлучення, одруження, народження дітей та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором, з наданням відповідних документів, що їх підтверджують; у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії. позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення; у разі порушення Позичальником вимог п.п. 4.3.1.,4.3.2.,4.3.7.,4.3.9.,4.3.10. цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% (десять) відсотків від суми Кредиту, визначеної у п. 1 1. цього Договору, за кожен випадок; у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв`язку з цим збитки; позичальник несе відповідальність перед банком за надання недостовірної інформації, шо стосується предмета застави, в розмірі повної вартості предмета застави; сторони встановлюють, що поручитель, у випадку невиконання чи неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору, виплачує банку пеню від загальної суми заборгованості позичальника по договору у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення з дня виникнення зобов`язання поручителя погасити заборгованість Позичальника; спірні питання за цим Договором розглядаються згідно з чинним законодавством України. При цьому Сторони, керуючись ст.112 Цивільного процесуального кодексу України, дійшли згоди про встановлення договірної підсудності, а саме - позови пред`являються за місцезнаходженням Банку у районний суд м. Києва. Сторони, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.

Відповідно до правил статтей 629, 1054, 536, 1049, 1050 ЦК України : договір є обов`язковим для виконання сторонами; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До відносин за кредитним договором застосовуються ті ж положення, що і за договором позики (ч. 2 ст. 1054 ЦК України); якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджує, що позичальником ОСОБА_5 не у повному обсязі виконанно зобов`язання за кредитним договором «Автопакет» №523/МК33/АП/2007-840, що був укладений з відповідачами 10.08.2007 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку 20.01.2014 року позичальником здійснено останній платіж в сумі 477, 53 дол. США. Загальна сума заборгованості станом на 11.08.2014 року складає 7 706, 36 доларів США. Заборгованість по сплаті відсотків - 9 188, 02 грн. (716, 36 дол. США), пеня за прострочення сплати кредиту - 10 479, 85 грн., штраф за порушення умов кредитного договору - 24 868, 29 грн. (1 938, 90 дол. США) (а.с. 6-8).

У позовній заяві вказано, що ціна позову становить 143 377, 76 грн., відповідно сплачено судовий збір у сумі 1 433, 78 грн, у резолютивній частині позову зазначено, що позивач просить стягнути 8 422, 72 доларів США та 35 348, 14 грн.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За правилами ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Судом встановлено, що відповідачка здійснювала повернення кредиту частинами у період часу з 11.09.2007 року по 20.01.2014 року, шляхом внесення грошових коштів до каси банківської установи з цільовим призначенням «погашення договору № 523/МКЗЗ/АП/2007-840», які зараховувалися в доларах США в еквіваленті до гривні на день здійснення оплати (а.с.117-134) .

Таким чином, ОСОБА_11 , підписала договір 523/МКЗЗ/АП/2007-840 від 10.08.2007 року на умовах, зазначених в ньому, за весь час дії договору здійснювала часткове погашення отриманого кредиту в доларах США, жодного разу не звертаючись до банківської установи з заявами про неотримання кредитних коштів, про тлумачення умов договору, про реструктуризацію кредиту та наявної заборгованості або з метою отримання можливості трансформації валюти кредиту, а тому суд зробив висновок про те, відповідачка повністю погодилась з умовами, укладеного сторонами кредитного договору, отримала зазначені в договорі кошти та частково виконала свої зобов`язання в частині погашення кредиту.

Згідно з ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У ст.ст. 47 та 49 цього Закону визначені операції банків щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

З матеріалів справи вбачається, що Національним банком України видано банківську ліцензію № 21 від 23.08.2002 року ПАТ КБ «Надра» на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», дозвіл № 21-2 на право здійснення п.п. 1-4 ч. 2, ч.4 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу, яким надано перелік операцій, які має право здійснювати банк, а саме: операції з валютними цінностями: неторговельні операції з валютними цінностями; ведення рахунків клієнтів (резидентів, нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів нерезидентів у грошовій одиниці України; ведення кореспондентських рахунків банків (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті, тощо. (а.с. 66-68).

Зважаючи на це, станом на день укладання кредитного договору «Автопакет» № 523/МК33/АП/2007-840 від 10.07.2007 року ПАТ КБ «Надра» мав право на видачу позичальнику грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті, а саме в доларах США.

За правилами ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст.533 ЦК України, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

Таким чином, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитор (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК.

Відповідно до п.30.1 ст.30 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Стаття 625 ЦК України регламентує, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

В судовому засіданні представником позивача підтверджено, що на адресу відповідачки ОСОБА_11 вимоги не направлялися, і відповідно строки виконання зобов`язання не змінювалися (а.с. 151-152).

Відповідачка ОСОБА_11 заявила про застосування строків позовної давності, оскільки допустила невиконання свого зобов`язання у грудні 2008 року, і на її думку строки позовної давності минули у грудні 2011 року, а тому з цих підстав просить суд відмовити у задоволені позову.

Згідно із ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, а ст. 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, визначена в ст. 257 ЦК України.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. 259 ЦК України).

Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст.ст. 253-255 ЦК України.

За правилами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Перебіг позовної давності зупиняється, відповідно до 263 ЦК України: якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила); у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акту, який регулює відповідні відносини; якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом становлено, що формулювання, зазначене в статті 8 договору стосовно його дії до повного виконання зобов`язань, призводить до того, що її закінчення може ніколи не настати. Проте договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, оскільки передбачений момент виконання зобов`язання - конкретний термін, який є закінченням строку дії договору. У цьому ж договорі, відповідно до ст.530 ЦК України визначено момент закінчення виконання зобов`язання, яким є конкретна дата, 08.08.2014 року.

Укладаючи кредитний договір «Автопакет» № 523/МК33/АП/2007-840 від 10.08.2007 року, сторони дійшли згоди, керуючись ст. 259 ЦК України, збільшити строк позовної давності до десяти років, що закріплено у статті 7 «Врегулювання спорів» цього договору.

З огляду на викладене, підстави для відмови у задоволені позову, у зв`язку із спливом строків позовної давності відсутні, а позивач управі пред`явити свої вимоги, пов`язані з порушенням зобов`язання, протягом збільшеного за домовленістю сторін строку позовної давності, тобто до 08.08.2024 року.

За правилами статей 553, 554 ЦК України: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб; у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки, а тому і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються. Відповідно й жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

В ході судового розгляду представник позивача зазначив, що вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, до відповідачів не пред`являв, а тому строк виконання основного зобов`язання змінено не було.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання, застосовану в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України фразу «… якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя» слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) Така правова позиція викладена у постанові ВСУ від 06.09.2017 року у справі № 6-623цс17.

Строк дії договору поруки, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним та не може бути поновленим (ухвала ВССУ від 13.12.2017 у справі № 481/465/16-ц).

Як вбачається з умов договору № 523/МК33/АП/2007-840 від 10.08.2007 року позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.1.1.3.1. цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_6 / НОМЕР_7 у порядку передбаченому п. 2.2.3 цього договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 378, 22 дол.США.

Тобто кредитним договором передбачено погашення кредиту періодичними платежами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, позичальником 23.04.2009 року внесено суму у розмірі 250, 00 дол.США, а 30.07.2009 р., 26.08.2009р., 21.09.2009 р., 20.10.2009 р. позичальником було внесено по 210, 00 дол. США, що за умовами кредитного договору є порушенням зобов`язання позичальника.

З підстав ст. 559 ЦК України, враховуючи усталену судову практику та позицію Верховного суду України, те, що після допущення порушення позичальником у квітні 2009 року грошового зобов`язання, кредитор не скористався своїм правом пред`явлення вимоги до поручителя в судовому порядку, строк дії поруки припинився у жовтні 2009 року.

Наразі, в ході судового розгляду судом цивільної справи, твердження відповідачки ОСОБА_11 , не знайшли свого підтвердження, що мотивовано відображено у цьому судовому рішенні.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Із матеріалів справи вбачається, що валютою наданого кредиту є долар США, а тому, ухвалюючи рішення у цій справі суд має визначити суму боргу в іноземній валюті. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом визначено, що стягнення з боржника суми заборгованості має бути саме в іноземній валюті, а штрафних санкцій у гривнях, що під час виконання цього рішення має виключити двозначність до розуміння суті обов`язку боржника. Зважаючи на це, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні, що повністю співпадає з правовою позицією, викладеною 04 липня 2018 року Великою Палатою Верховного суду в рамках справи № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18 (ЄДРСРУ № 75296546).

На підставі викладеного, суд вирішив частково задовольнити позов, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_11 заборгованість за кредитним договором в сумі 8 422, 72 доларів США, 35 348, 14 гривень, в решті позовних вимог відмовити.

З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, з відповідчки ОСОБА_11 стягуються судові витрати на користь позивача, у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, у розмірі, який передбачений Законом України «Про судовий збір» за вимоги, що були предметом вирішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) на користь публічного акціонерного товариства «Надра» () заборгованість за договором № № 523/МК33/АП/2007-840 від 10.08.2007 року

в розмірі 8 422 (вісім тисяч чотириста двадцять дві) доларів США 72 центів, 35 348 (тридцять п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 14 коп., витратина оплату судового збору в розмірі 1 433 (одни тисяча чотириста тридцять три) грн.78 коп.

У задоволені позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення суду складено 07 серпня 2019 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк