Постанова

21 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 668/2919/15

провадження № 61-46671 св 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В М. (суддя-доповідач), Лесько А. О. та Мартєва С.Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиті послуги з постачання теплової енергії та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» про стягнення надміру сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року (у складі суддів: головуючого - Полікарпової О. М., Воронцової Л. П. та Ігнатенко П. Я.),

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" звернулось з позовом до ОСОБА_3, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19 червня 2018 року просило стягнути з відповідача 530,53 грн. в рахунок погашення заборгованості за користування послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання. На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідач є власником (наймачем) квартири АДРЕСА_1 та користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються позивачем. Протягом тривалого часу відповідач належним чином не сплачує кошти за надані йому послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за період з грудня 2007 року по грудень 2014 рік утворилася заборгованість в сумі 530,53 грн, яку позивач і просив стягнути з відповідача на їх користь та відшкодувати понесені судові витрати.

ОСОБА_3 також звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" надміру сплачених коштів в сумі 375 грн. На обґрунтування зустрічних позовних вимог, посилався на те, що 15 червня 2016 року він подав заяву до АТ "Херсонська ТЕЦ" з вимогою надати довідку про наявність-відсутності в нього боргів за спожиту теплову енергію по квартирі АДРЕСА_1. Крім того, просив надати інформацію, щодо зарахування коштів від субсидії, оформленої на його ім'я та надати відповідь чи існує у нього переплата за спожиту теплову енергію по вказаній квартирі. У відповідь отримав лише роздруківку взаєморозрахунків за спожиті послуги, зі змісту якої вбачається, що станом на червень 2016 року сальдо на кінець місяця складає 971,25 грн. Жодної іншої інформації йому надано не було. Як вбачається з довідки, перші кошти від субсидії надійшли на особовий рахунок абонента АТ "Херсонська ТЕЦ" від ОСОБА_3 у січні 2016 року в розмірі 2793 грн. А борг перед АТ "Херсонська ТЕЦ" станом на січень 2016 року згідно цієї ж довідки складав 2118,40 грн. Тобто у січні завдяки надходженню коштів від субсидії, боргу за отримані кошти в нього вже не було. У графі "оплачено" міститься сума 375 грн, які він, як позивач за зустрічним позовом сплатив самостійно власними коштами у лютому 2016 року, тобто вже під час дії оформленої на нього субсидії та у період відсутності боргу за послуги з теплопостачання, оскільки про фактичне зарахування коштів у якості субсидії у січні 2016 року він не знав. Тому оплата розмірі 375 грн, була здійснена помилково. Крім того посилався на те, що відповідно до цієї довідки, станом на квітень 2016 року сальдо на кінець місяця складає "мінус 971,25 грн". Тобто ця цифра свідчить про фактичну переплату за послуги з теплопостачання. Також зазначав, що такими діями йому була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його ритму життя, а саме у постійних зверненнях до АТ "Херсонська ТЕЦ" та інших установ, на що він неодноразово витрачав свій вільний час, що негативно вплинуло на стан його здоров'я.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2018 року позов ПАТ "Херсонська ТЕЦ" задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 530,53 грн. та вирішено питання судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що заборгованість ОСОБА_3, яка утворилась на його особовому рахунку на початок опалювального сезону 2015-2016 років у розмірі 1256, 53 грн після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від № 534 від 23 серпня 2016 року вже не могла бути погашена за рахунок субсидії, яка призначалась відповідачу на опалювальний сезон 2015-2016 років, так як вона утворилась у попередні роки.

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 не погоджуючись із судовими рішення звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було належним чином досліджено інформаційні довідки ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» по його особовому рахунку НОМЕР_1, відповідно до яких боргів за послуги з теплопостачання, які надавались йому в опалювальному періоді за 2015-2016 роки у нього немає, оскільки існує переплата по його особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01 травня 2016 року, в тому числі за рахунок коштів від субсидії.

Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано з Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу № 668/2919/15.

06 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль» на касаційну скаргу ОСОБА_3, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_3 в повному обсязі та залишити в силі судові рішення. Вимоги мотивовані тим, що посилання скаржника на довідки, відповідно до яких на думку ОСОБА_3 у нього відсутня заборгованість за послуги з теплопостачання є не обґрунтованими, оскільки субсидія, яка була надана скаржнику на відшкодування витрат за опалювальний сезон жодним чином не застосовується для погашення таких витрат за попередні роки заборгованості за надані послуги, а призначається лише для відшкодування витрат за опалення у тому сезоні, в якому вона була призначена, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 534 від 23 серпня 2016 року.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення без змін, з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а аргументи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_3 до 18 червня 2016 року був власником квартири АДРЕСА_1 та на його ім'я відкрито особовий рахунок у службі збуту теплової енергії АТ "Херсонська ТЕЦ", згідно якого ведеться облік розрахунків між позивачем та відповідачем за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до частини 6 статті 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, зі змінами та доповненнями, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом.

Пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 534 від 23 серпня 2016 року встановлює порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, послуг з придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Судами було встановлено, що станом на червень 2016 року на особовому рахунку відповідача обліковувалась переплата в розмірі 971, 25 грн за наданні послуги з централізованого опалення, яка утворилась за рахунок надходження субсидії. ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», на підставі діючого на той час порядку використання субсидії, вважало, що кошти, які надійшли за рахунок державної субсидії у січні 2016 року перекривають борг відповідача, який утворився станом на 01 січня 2015 року. У цей період (січень-серпень 2016 року) порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, якою не заборонялося погашати за рахунок субсидії борги минулих періодів.

23 серпня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України від № 534 внесено зміни до пункту 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848. Абзаци п'ятий - сьомий замінено абзацами такого змісту: "невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) повертається виробником/виконавцем такої послуги до бюджету в повному обсязі на підставі акту розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій.

Доповнено пункт 15 абзацом такого змісту: "Розрахунок та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення здійснюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України."

Аналіз змісту пункту 15 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України свідчить про відсутність підстав для зарахування в опалювальному сезоні 2015-2016 років залишку суми невикористаної субсидії на погашення наявних у відповідача боргів за комунальні послуги.

Разом з тим, суди ухвалили рішення про стягнення 530,53 грн заборгованості з урахуванням погашення заборгованості, яка виникла станом на грудень 2014 рік у 2015-2016 роках, як самим відповідачем так і за рахунок виділеної субсидії до внесення змін у пункт 15 постанови Кабінету Міністрів України № 848 від 21 жовтня 199 року.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що наведенні в касаційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права, а доводи, викладені у касаційній скарзі ОСОБА_3 цих висновків не спростовують та зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовими рішеннями.

Крім того, доводи касаційної скарги ОСОБА_3 аналогічні доводам викладеним в його апеляційній скарзі. Такі доводи були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених фактичних обставин, суд апеляційної інстанції, обґрунтовано прийняв судове рішення, а отже касаційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Херсонської області від 13 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. О.Лесько

С. Ю.Мартєв