Справа № 375/1982/18
Провадження № 2/375/216/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Литвина О.В.

за участю секретаря - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №2 приміщення суду в смт.Рокитне у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що відповідно до укладеного між ним та відповідачем 24.12.2010 договору позики, останній отримав він нього на умовах позики 8 000.00 грн..

Зазначає, що за умовами договору відповідач зобов'язався повернути борг до 04.01.2011. Позаяк, такого взятого на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконав і що зумовило виникнення простроченої заборгованості у вказаній сумі.

Просить стягнути з відповідачки на свою користь 31 850.14 грн., яка включає в себе: 8 000.00 грн. - основна сума заборгованості за договором позики; 8 119.16 грн. - заборгованість за відсотками від суми позики на рівні облікової ставки НБУ; 1 858.85 грн. - стри проценти річних від суми основної заборгованості, 11 872.13 грн. - сума інфляційних втрат від суми основної заборгованості.

Також просить стягнути з відповідача на свою користь понесенні ним у справі судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704.80 грн..

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та відзиву на позов до суду не подав.

За викладеного суд ухвалює провести розгляд спору по суті у його відсутності на підставі наявних у справі доказів у порядку заочного провадження, що узгоджується із положеннями ст.ст. 223, 280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача адвоката Погорілець Р.В., дослідивши надані суду позивачем та наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 24.12.2010 між сторонами спору було укладено договір позики, про що свідчить власноруч написана відповідачем розписка (а.с. 7). Відповідно до умов укладеного договору ОСОБА_2 отримала на умовах позики від ОСОБА_1 8 000.00 грн. та зобов'язався повернути борг до 04.01.2011. Разом з тим, у визначений договором час відповадачка вказану суму боргу не повернув та не вчинив жодних дій, які б вказували на виконання нею взятих на себе за умовами договору зобов'язань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст. 19 ЦК України, за якими суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 526, 530, 612, 625, 631, 638, 1046-1050 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1054 ЦК).

З огляду на положення зазначених норм, положення статті 638 вказаного Кодексу та зміст розписки ОСОБА_2 від 24.12.2010 договір позики є укладеним між сторонами спору на зазначених в ньому умовах.

За змістом загальних вимог, передбачених ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений ним строк (термін).

Аналогічні положення містить стаття 1049 цього Кодексу за якими позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Позаяк, як вбачається із встановлених обставин спору, ОСОБА_2 борг за договором позики у сумі 8 000.00 грн. не повернув, що вказує на його ухилення від взятих на себе зобов'язань за договором позики і в тому числі щодо повернення вказаної суми боргу до 04.01.2011.

За такої встановленої судом обставини та у відповідності до ст. 612 ЦК України в тім, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідачка є боржником, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено проведений позивачем розрахунок суми інфляційних витрат від прострочених сум заборгованості за кредитом. На разі, суд погоджується з ним наступних підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, такий розрахунок проведений позивачем, починаючи січня 2001 по серпень 2018 включно правильно, зважаючи, що відповідач повинен був погасити заборгованість до 04.01.2001. Позаяк, як вбачається із встановлених обставин спору він такої дії не вчинив. Звідси, зобов'язання вважається простроченим з 04.01.2001 і саме із вказного періоду часу має проводитися обрахунок інфляційних втрат.

Загальний відсоток інфляції становить 248.40% і розраховується судом шляхом множення усіх показників інфляції за вказаний період: 101.0% х 100,9% х 101,4% х101.3% х 100,8 % х100,4%х98,7%х99,6%х100,1%х100,0%х100,1%х100,2%100,2%х100,2%х100,3%х100,0%х99,7%х99,7%99,8%99,7%100,1%х100,0%х99,9%х100,2%х100,2%9х9,9%х100,0%х100,0%х100,1%х100,0%х99,9%х99,3%х100,0%х100,4%х100,2%х100,5%х100,2%х100,6%х102,2%х103,3%х103,8%х101,0%х100,4%х100,8%х102,9%х102,4%х101,9%х103,0%х103,1%х105,3%х110,8%х114,0%х102,2%х100,4%х99,0%х99,2%х102,3%х98,7%х102,0%х100,7%х100,9%х99,6%х101,0%х103,5%х100,1%х99,8%х99,9%х99,7%х101,8%х102,8%х101,8%х100,9%х101,1%х101,0%х101,8%х100,9%х101,3%х101,6%х100,2%х99.9%х102.0%х101.2%х100.9%х101.0%х101.5%х100.9%х101.1%х100.8%х100.0%х100.0%х99.3%х100.0% грн =

248.40% грн.

Суму інфляції суд розраховує за формулою: (Сума боргу х процент інфляції) - сума боргу) 8 000.0 грн х 248.40% - 8 000.00 = 11 872.00 грн.

Таким чином сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 11 872.00 грн.

Розрахунок позивача щодо розміру 3% річних за період з 05.01.2011 по 03.10.2018 який становить: 8 000.00 х 3% : 365 днів х 2 829 днів = 1 1858.85 грн. позивачем проведно вірно та сумнівів у суду не викликає.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Оскільки відповідач у період з 05.01.2011 по 03.10.2018 фактично користувалася коштами позивача у розмірі 8 000.00 грн., а умовами договору позики не встановлено розмір відсотків за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст. 1048 ЦК України.

Розмір заборгованості по відсотках визначається за формулою:

(Сума боргу) х (Ставка НБУ % ) / 365 днів х (Кількість днів прострочення) = (Сума)

8 000.00 грн. х 7,75% / 365 х 443 (з 05.01.2011 по 22.03.2012) = 750.44 грн.

8 000.00 грн. х 7,5% / 365 х 444 (з 23.03.2012 по 09.06.2013) =729.86 грн.

8 000.00 грн. х 7,0% / 365 х 64 (з 10.06.2013 по 12.08.2013) =98.19 грн.

8 000.00 грн. х 6,5% / 365 х 245 (з 13.08.2013 по 14.04.2014) = 349.04 грн.

8 000.00 грн. х 9,5% / 365 х 93 (з 15.04.2014 по 16.07.2014) = 193.64 грн.

8 000.00 грн. х 12,5% / 365 х 119 (з 17.07.2014 по 12.11.2014) = 326.03 грн.

8 000.00 грн. х 14,00% / 365 х 85 (з 13.11.2014 по 05.02.2015) = 260.82 грн

8 000.00 грн. х 19,5% / 365 х 26 (з 06.02.2015 по 03.03.2015) =111.12 грн

8 000.00 грн. х 30,00% / 365 х 177 (з 04.03.2015 по 27.08.2015)= 1 163.84 грн

8 000.00 грн. х 27,0% / 365 х 28 (з 28.08.2015 по 24.09.2015) =165.70 грн.

8 000.00 грн. х 22,0% / 365 х 210 (з 25.09.2015 по 21.04.2016) = 1 009.84 грн.

8 000.00 грн. х 19,0% / 365 х 35 (з 22.04.2016 по 26.05.2016) = 145.36 грн.

8 000.00 грн. х 18,0% / 365 х 28 (з 27.05.2016 по 23.06.2016) = 110.16 грн

8 000.00 грн. х 16,5% / 365 х 35 (з 24.06.2016 по 28.07.2016) = 126.23 грн.

8 000.00 грн. х 15,5% / 365 х 49 (з 29.07.2016 по 15.09.20160 = 166.01 грн.

8 000.00 грн. х 15,0% / 365 х 42 (з 16.09.2016 по 27.10.2016) =137.70 грн.

8 000.00 грн. х 14,0% / 365 х 168 (з 28.10.2016 по 13.04.2017) = 515.51 грн.

8 000.00 грн. х 13,0% / 365 х 42 (з 14.04.2017 по 25.05.2017) = 119.67 грн.

8 000.00 грн. х 12,5% / 365 х 154 (з 26.05.2017 по 26.10.2017) = 421.92 грн

8 000.00 грн. х 13,5% / 365 х 49 (з 07.07.2017 по 02.08.2017) = 144.99 грн.

8 000.00 грн. х 14,5% / 365 х 42 (з 15.12.2017 по 25.01.2018) = 133.48 грн.

8 000.00 грн. х 16,0% / 365 х 35 (з 26.01.2018 по 01.03.2018) = 122.74 грн.

8 000.00 грн. х 17,0% / 365 х 133 (з 02.03.2018 по 12.07.2018) = 495.56 грн.

8 000.00 грн. х 17,5% / 365 х 56 (з 13.07.2018 по 06.09.2018) =214.79 грн.

8 000.00 грн. х 18,0% / 365 х 27 (з 07.09.2018 по 03.10.2018) = 106.52 грн.

Розмір відсотків за користування коштами позивача визначений на рівні облікової ставки Національного банку України за період з 05.01.2011 по 03.10.2018 становить 8 119.16 грн. ,

Таким чином, загальна сума богу за договором позики становить 29 850.14 грн (8 000.00 (сума боргу) + 8 119.16 грн. (відсотки за користування коштами) + 11 872.13 грн. (індекс інфляції ) + 1 858.85 грн (3% річних) = 29 850.14 грн).

За викладеного, оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, з огляду на викладені правові підстави суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704.80 грн підлягають у відповідності до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню за рахунок відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530, 625, 631, 638, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації невідоме, проживаючого АДРЕСА_1, номер картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, номер картки платника податків НОМЕР_2) заборгованість за договором позики в сумі 29 850 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 14 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., а всього 30 554 (тридцять тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 48 коп..

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному поряду, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне обгрунтування рішення виготовлено 26.02.2019.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили "___"_____________________________20___