Справа № 603/447/19
Провадження №2/603/276/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" вересня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , у якому, окрім неї, також зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Відповідачі з 2010 року не проживають та не з`являються за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідачів, які у належному їй житловому приміщенні не проживають, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним домоволодінням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подали.

Ухвалою суду від 27.09.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №15332762, сформованого 23.07.2007 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Згідно довідки №255, виданої 01.07.2019 року Велеснівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (дочка позивача), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (внук позивача), входять до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 - власника житлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 .

Як слідує з акту №5 від 01.07.2019 року, складеного комісією в складі: Велеснівського сільського голови Бушти М.М., секретаря сільської ради Денисюк М.А., депутата по виборчому округу №11 Хорощака В.С., яка провела опитування свідків, встановлено, що ОСОБА_2 , 1971 р.н., ОСОБА_3 , 1991 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з 2010 року і по даний час на території Велеснівської сільської ради не проживають, що підтвердили свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як з`ясовано судом, відповідачі, будучи зареєстрованими, з 2010 року не проживають в належному позивачу житловому будинку, тобто не використовують житло за цільовим призначенням - для проживання.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися та не представили суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, суду не надано.

На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідачі без поважних на те причин понад один рік не проживають у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Залісся Монастириського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: с. Залісся Монастириського району Тернопільської області.

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: с. Залісся Монастириського району Тернопільської області.

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова