Справа № 214/7370/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 жовтня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог вказала, що їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина - ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі окрім неї зареєстровані також відповідачі у справі. Відповідачі не є членами її родини, оскільки її син придбав квартиру з прилюдних торгів (аукціону) 08.12.2011 року. Квартира раніше належала відповідачу ОСОБА_4 Відповідачі у спірній квартирі зареєстровані, але у ній не проживають з 01.12.2011 року, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажають, їх теперішня адреса проживання позивачеві не відома. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення рішення у заочному порядку.
Відповідачі, кожен окремо, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.
На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_6 , будучи допитаним у судовому засіданні показав, що сім`ю позивача знає дуже давно, знає що в 2011 році син позивача придбав зазначену квартиру з прилюдних торгів, однак у ній залишились зареєстрованими відповідачі, зазначив, що він тісно спілкується з позивачем, часто буває у неї в гостях, однак відповідачів або їх речей у квартирі позивача ніколи не бачив.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 08.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Лосінець С.М., ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.16).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.17).
На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевник О.В., ОСОБА_1, позивачу справі, належить вказана вище квартира АДРЕСА_1 (а.с.10).
У вказаній квартирі окрім ОСОБА_1 зареєстровані також відповідачі у справі (а.с.14,23,26).
Згідно акту від 31.10.2018 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 з 01 грудня 2011 року не проживають (а.с.15).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Статтею 71 ЖК України такі строки встановлені у шість місяців.
Отже судом установлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідачі у вказаній квартирі зареєстровані, але не проживають у ній багато років, створюючи позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їй майном, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Стосовно вимоги щодо визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає, позаяк згідно довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 30.11.2018 року, відповідач ОСОБА_3 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , по смерті (актовий запис про смерть №780 від 18.10.2018 року) (а.с.25).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.