ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3115/19 Справа № 182/4017/18 Суддя у 1-й інстанції - Рибакова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року, яке постановлено суддею Рибаковою В.В. у м. Нікополі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 842516441, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 20496 грн. строком на 36 місяців і сплатою 0,01% річних.

14.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20170714 від 14.07.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 61593 грн. 33 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 19926 грн. 75 коп., заборгованість за відсотками - 6 грн. 37 коп., сума заборгованості за платою за управління кредитом - 31412 грн. 21 коп., сума заборгованості за пенею - 10248 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» по вищевказаному Кредитному договору.

У порушення умов Кредитного договору відповідач зобов'язання за ним належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість відповідача за Кредитним договором № 842516441 від 04.04.2014 року склала 61593 грн. 33 коп. До теперішнього часу заборгованість по Кредитному договору відповідачем не погашена.

На підставі наведеного вище позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 842516441 від 04.04.2014 року в розмірі 61593 грн. 33 коп., яка складається з основної суми боргу - 19926 грн. 75 коп., заборгованості за відсотками - 6 грн. 37 коп., суми заборгованості за платою за управління кредитом - 31412 грн. 21 коп., суми заборгованості за пенею - 10248 грн., та понесені судові витрати.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 842516441 від 04.04.2014 року за основною сумою боргу - 19926 грн. 75 коп., за відсотками - 6 грн. 37 коп., за платою за управління кредитом - 31412 грн. 21 коп., по пені - 9356 грн. 09 коп., а всього стягнуто - 60701 грн. 42 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення з нього боргу в розмірі 19926,75 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 6,37 грн., посилаючись на те, що оскільки у період з 28.08.2014 року по 31.06.2016 року він перебував у зоні АТО, про що повідомляв кредитодавця, та пеня за кредитним договором нараховуватись не повинна була, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того відповідач зазначив, що спірний кредитний договір не містить переліку послуг, які надаються за цим Договором, вимоги плати за управління кредитом є несправедливими, незаконними та безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись за законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 842516441, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 20496 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 0,01 % річних.

Відповідно до п.3 Кредитного договору, до складу умов цього договору входять загальні умови ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» з надання фізичним особам. Всі умови цього договору є істотними.

Відповідно до п.4.5. Кредитного договору, встановлений порядок надання кредиту: перерахування на рахунок позичальника; перерахування на оплату страхових або інших послуг - у разі укладення договору страхування або договору про надання інших послуг.

Відповідно до п.4.6. Кредитного договору, встановлений порядок повернення кредиту, внесення плати за ним - щомісячно, за графіком платежів (додаток до договору) (а.с.40,41- Додаток до кредитного договору від 04/04/2014 №842516441).

Відповідно до п.4.7. Кредитного договору, разова плата за кредитом складає 672 грн.

Відповідно до п.4.8. Кредитного договору, щомісячна плата за кредитом складає 4,00 % від суми кредиту, що становить 819 грн. 84 коп.

Відповідно до п.4.9 Кредитного договору, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань складає 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення; сплачується Позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом.

Відповідно до п.7 Кредитного договору, загальні умови з надання кредитів затверджуються наказом директора ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.106-108), підписанням цього договору позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів - в якості невід'ємних умов цього договору.

Відповідно до п.14.2. Загальних умов, позичальник зобов'язаний повертати одержаний кредит, вносити плату за кредитом в порядку, визначеному кредитним договором.

Відповідно до п.14.3. Загальних умов, позичальник зобов'язаний за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом сплатити Кредитодавцю пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення. Зобов'язання сплатити пеню виникає у Позичальника на п'ятий календарний день, що настає за пропущеною датою платежу, якщо станом на дату платежу Позичальник не має прострочення виконання зобов'язань за кредитним договором. Сплата пені не звільняє Позичальника від виконання зобов'язань, за порушення яких встановлена пеня, і так само не звільняє Позичальника від зобов'язання відшкодувати Кредитодавцю збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, у повному обсязі понад суму пені.

Відповідно до п.16.4. Загальних умов, позичальник в повному обсязі ознайомлений з умовами надання кредиту, у тому числі з вартістю кредиту, особливостями, перевагами та недоліками його надання, а також з іншою інформацією про кредит, згідно з вимогами чинного законодавства України. Вся інформація надана позичальнику, є для нього цілком зрозумілою та такою, що не потребує додаткового тлумачення.

Відповідно до п.17 Загальних умов, Кредитодавець має право в будь-якому разі вимагати, в тому числі - у судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, якщо прострочення грошових зобов'язань Позичальника становить більше ніж один місяць від моменту настання терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом.

Відповідно до п.10 Кредитного договору, підписанням цього договору Позичальник засвідчує (підтверджує), що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-ІІІ, ч.2 ст. 11 «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-XII, та її зміст, а також про всі інші умови, повідомлення, які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п.11 Кредитного договору, підписанням цього договору позичальник надав згоду на заміну Кредитодавця на нового Кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав (відступлення всіх прав вимоги) та перехід всіх обов'язків (переведення всіх боргів) Кредитодавця до іншої особи. У разі прийняття Кредитодавцем рішення про зазначену заміну сторони за цим договором (зазначений перехід прав і обов'язків Кредитодавця до іншої особи) додаткова згода від Позичальника не вимагається.

ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» свої зобов'язання перед відповідачем за Кредитним договором виконав, що не оспорювалось відповідачем.

У порушення умов Кредитного договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, заборгованість за кредитним договором не погасив, у зв'язку з чим, станом на 20.07.2017 року, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача за Кредитним договором склала 61593 грн. 33 коп., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою боргу - 19926 грн. 75 коп., заборгованість за відсотками - 6 грн. 37 коп., сума заборгованості за платою за управління кредитом - 31412 грн. 21 коп., сума заборгованості за пенею - 10248 грн. (а.с.47,47-зворот). Розрахунок позивачем проведений з урахуванням платежів відповідача в сумі 1389 грн. 27 коп. (а.с.76).

14.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20170714, відповідно до умов якого, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.50-52).

Як вбачається з Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №20170714 від 14.07.2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 61593 грн. 33 коп., з яких заборгованість за основною сумою боргу становить 19926 грн. 75 коп., заборгованість за відсотками становить 6 грн. 37 коп., сума заборгованості за платою за управління кредитом становить 31412 грн. 21 коп., сума заборгованості за пенею становить 10248 грн. (а.с.53).

Про відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором відповідачу було повідомлено листом вих. № 001830445 від 21.07.2017 року з вимогою про погашення заборгованості за Кредитним договором (а.с.48).

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору, позивачем направлялось відповідачу повідомлення вих. № 001830445-1 від 21.07.2017 року про зміну умов Кредитного договору № 842516441 від 04.04.2014 року з вимогою щодо погашення заборгованості в повному обсязі по Кредитному договору у десятиденний строк з дня отримання вказаного листа (а.с.49).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором є доведеними в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 60701,42 грн. 79 коп., яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 19926 грн. 75 коп., заборгованості за відсотками - 6 грн. 37 коп., заборгованості за платою за управління кредитом - 31412 грн. 21 коп., заборгованості по пені - 9356 грн. 09 коп., в іншій частині позовні вимоги є недоведеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, однак не може погодитись із розміром заборгованості, визначеним судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання боржником зобов'язань по кредитному договору.

Договір є зобов'язанням і, відповідно, підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

В силу положень ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно умов договору та вимог закону.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за наданим позивачем розрахунком, станом на 14.07.2017 року, у відповідача за кредитним договором утворилась в сумі 61593,33 грн. яка складається з заборгованості: за основною сумою боргу - 19926 грн. 75 коп., за відсотками - 6 грн. 37 коп., суми за платою за управління кредитом - 31412 грн. 21 коп., суми за пенею - 10248 грн. (а.с.76).

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 19926 грн. 75 коп., суд першої інстанції виходив з того, що згідно п.24 Загальних Умов ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» з надання фізичним особам кредитів (а.с.106-108), сторони досягли згоди про те, що позовна давність за спорами, які виникають з кредитного договору включно з відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафу, пені) тощо, становить 50 (п'ятдесят) років. Зазначене застереження до кредитного договору є договором про збільшення строку позовної давності. Згідно п.7 Кредитного договору, підписанням цього договору позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів - в якості невід'ємних умов цього договору.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновокм суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Крім того, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що Загальні Умови ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» з надання фізичним особам кредитів, в яких установлено збільшену позову давність (50 років) не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідно письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України та викладена у постановах від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, від 01 липня 2015 року № 6-757цс15 та у постановах Верховного Суду від 08.08.2018 по справі № 381/306/17 від 07.02.2018 по справі №751/5977/17.

В зв'язку з чим, до спірних правовідносин слід застосувати загальні строки та правила щодо позовної давності.

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (статті 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

На підставі наведеного, вище колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 13095,51 грн. за період з 04.06.2015 року по 04.04.2017 року в межах строків позовної давності, оскільки позивач з даним позовом звернувся до суду 05.06.2018 року, а відповідач по справі заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача в частині застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.

Крім того, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачаплати за управління кредитом в розмірі 31412 грн. 21 коп., з огляду на наступне.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені також і Законом України «Про захист прав споживачів».

За положеннями частини п'ятої статті 11, частин першої, другої, п'ятої, сьомої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Відповідно до частини восьмої статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Суд першої інстанції, стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість з плати за управління кредитом в сумі 31412,21 грн. не звернув уваги на те, що хоча умовами договору і передбачено щомісячну плату за кредитом, однак позивачем не зазначено, які саме послуги за кредитом надавалися відповідачу.

При цьому банк, нараховував щомісячні відсотки за послуги, що супроводжують кредит, за рахунок позичальника ОСОБА_1, на думку колегії суддів, є незаконним.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16.

На підставі наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на коритсь позивача суми за платою за управління кредитом в розмірі 31412 грн. 21 коп., у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині заслуговують на увагу.

Крім того, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про невірне визначення судом першої інстанції розміру заборгованості по пені за кредитним договором, огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.9 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого нарахування банком пені відбувається в розмірі 0,3 % від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Строк позовної давності в один рік підлягає застосуванню щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) за своїм характером є додатковими (похідними) вимогами щодо певного основного зобов'язання. Додатковими вимогами є вимоги, що забезпечують або обумовлюють виконання основного зобов'язання, які встановлені законом або договором. У випадку, якщо неустойкою (штрафом, пенею) забезпечується виконання зобов'язання, на яке розповсюджується загальна позовна давність, право на таке стягнення втрачається лише зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, скорочена позовна давність стосовно неустойки (штрафу, пені) фактично означає можливість стягнення неустойки (штрафу, пені) за один рік, за умови, якщо не сплив строк позовної давності щодо основної вимоги.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Перебіг позовної давності згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами був укладений 04 квітня 2014 року на строк 36 місяців, тобто зі строком дії до 04 квітня 2017 року. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 05 червня 2018 року.

Таким чином, як встановлено вище, позивач звернувся в суд з вимогами до боржника щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, у вигляді щомісячних платежів, та відсотків в межах строку позовної давності передбаченому ст. 257 ЦК України.

Разом з тим, стягуючи заборгованість за пенею, суд першої інстанції не врахував та не застосував вимоги статті 258 ЦК України, згідно з якими, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік. Відповідно заборгованість за пенею підлягає стягненню з період з 06.06.2016 року по 14.07.2017 року.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки № 7894 від 29.06.2016 року (а.с.94), прапорщик ОСОБА_1, відповідач по справі, в період з 11.10.2014р. по 27.12.2014 р., з 11.01.2015р. по 25.08.2015 р., з 22.09.2015р. по 08.10.2015 р, з 13.10.2015р. по 10.11.2015 р., з 01.02.2016р. по 15.04.2016 р., з 19.04.2016р. по 23.04.2016 р., з 01.05.2016р. по 12.05.2016 р., з 17.05.2016р. по 06.06.2016 р. безпосередньо брав участь в антитерористичний операції.

У відповідності до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року, військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Таким чином, з урахуванням того, що відповідач, у період з 17.05.2016 року по 06.06.2016 року, в межах строку позовної давності один рін, за який йому було нараховано пеню за кредитним договором, безпосередньо брав участь в антитерористичний операції, заборгованість за пенею підлягає стягненню з період з 04.07.2016 року по 14.07.2017 року, у зв'язку з чим підлягає зменшенню з 9356,09 до 563,53 грн. з розрахунку 569,32 грн. (щомісячна сума заборгованості) : 100 х 0,3 (відсотки) х 30 (днів прострочення) х 11 (місяців прострочення).

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнутої із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості за кредитним договором № 842516441 від 04.04.2014 року, станом на 20 квітня 2017 року з 60701,42 грн. до 13665,51 грн., у зв'язку необхідністю зменшення заборгованості за основною сумою боргу з 19926 грн. 75 коп. до 13095 грн. 51 коп., зменшенням суми заборговності за пенею з 10248 грн. до 563 грн. 63 коп. та відмовою в задоволенні прозовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по платі за управління кредитом - 31412 грн. 21 коп.

В іншій частині рішення суду має бути залишено залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2018 року змінити, зменшивши розмір стягнутої із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Кредитним договором № 842516441 від 04.04.2014 року, станом на 20 квітня 2017 року з 60701 грн. 42 коп. до 13665 (тринадцять тисяч шістсот шістдесят п'ять) грн. 51 коп., яка складається: з заборгованості за основною сумою боргу - 13095 грн. 51 коп, заборгованості за відсотками - 6 грн. 37 коп., заборгованості по пені - 563 грн. 63 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: