Справа 688/3253/18
№ 2/688/54/19
Рішення

іменем України

25 лютого 2019 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.

при секретарі Кулеші Л.М.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 24.01.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_3 укладений Договір фінансового лізингу № 00009426, відповідно до умов якого 31.01.2014 року позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу Audi А8 Long 4.0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № WAUZZZ4H9EN007098, реєстраційний номер НОМЕР_1, а відповідач зобовязався прийняти його і сплатити кошти шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. Однак, починаючи з жовтня 2017 року відповідач почав порушувати строки сплати щомісячних лізингових платежів, у звязку з чим 27.12.2017 року йому було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення обєкта лізингу протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги та повідомлення про припинення договору в односторонньому порядку. Вказаний лист відповідач отримав 28.12.2017 року, але автомобіль в добровільному порядку не повернув, лише 15 червня 2018 року в межах виконавчого провадження №56538012 транспортний засіб був переданий представнику позивача. Отже, з 13 січня 2018 року по 15 червня 2018 року автомобіль перебував у фактичному користуванні відповідача, у звязку з чим останній повинен був сплатити кошти за це, однак цього не зробив. За наведених обставин, просить стягнути з відповідача 389648,40 грн. заборгованості за час фактичного користування обєктом лізингу, 13943,66 грн. пені, 3483,87 грн. інфляційних втрат, 3933,26 грн. 3% річних, 105890,84 грн. збитків, повязаних з вилученням обєкта лізингу, витратою на юридичний супровід такого вилучення та витрати на зберігання обєкта лізингу, а всього 516 900,03 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2, подала відзив на позов, в якому просить відмовити в позові у повному обсязі, в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що повернутий відповідачем обєкт лізингу має бути оцінений та реалізований за ринковою ціною і з виручених від його реалізації коштів має бути погашено всі платежі, а якщо вказаних коштів буде недостатньо, то решту боргу має сплатити відповідач. Оскільки обєкт лізингу не оцінений, не реалізований, то сума боргу невстановлена, тому позов заявлено передчасно.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить у позові відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Судом встановлено, що 24 січня 2014 року між ТОВ «Порше лізинг Україна» та ОСОБА_3 укладений договір про фінансовий лізинг, згідно умов якого обєктом лізингу є автомобіль Audi А8 Long 4.0 TFSI, 2013 року виробництва, шасі № WAUZZZ4H9EN007098. Вартість об'єкту лізингу визначено у сумі еквівалентній 178000 доларів США, що становить 1505168 грн., авансовий платіж визначено у сумі еквівалентній 53400 доларів США, щомісячний лізинговий платіж у сумі еквівалентній 3682,27 доларів США; строк лізингу - 60 місяців.

Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про фінансовий лізинг, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України: від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2766цс15), від 19 жовтня 2016 року (справа № 6-1551цс16), від 18 січня 2017 року (справа № 6-648цс16).

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

За наведених обставин, суд вважає, що вищевказаний договір лізингу не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості та збитків не підлягають задоволенню.

Крім того, з розяснень п. 7 постанови Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» слідує, що у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. З аналізу вказаних розяснень суд приходить до висновку, що застосування наслідків недійсності нікчемного правочину можливо при вирішенні вимог про визнання правочину недійсним. Оскільки вимог про визнання Договору фінансового лізингу № 00009426 від 24.01.2014 року сторони не заявляють, суд, за відсутності такої вимоги, вирішуючи відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України спір в межах заявлених вимог, позбавлений можливості вирішувати питання про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В звязку з наведеним в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», код ЄДРПОУ: 35571472, до ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_2, про стягнення заборгованості та збитків відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення в Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 27.02.2019 року.

Головуючий: В.А. Босюк.