КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/2037/18-ц Головуючий у 1-й інст. - Підпалий В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання нотаріальних дій нечинними, визнання свідоцтва про спадщину за законом № 2537 від 15 серпня 2017 року в частині майна, оформленого у спадкову власність на ОСОБА_2 недійсним, визнання права власності ОСОБА_2 на майно, отриманого на підставі свідоцтва № 2537 від 15 серпня 2017 року про право на спадщину недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Оксани Станіславівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання нотаріальних дій нечинними, визнання свідоцтва про спадщину за законом № 2537 від 15 серпня 2017 року в частині майна, оформленого у спадкову власність на ОСОБА_2 недійсним, визнання права власності ОСОБА_2 на майно, отриманого на підставі свідоцтва № 2537 від 15 серпня 2017 року про право на спадщину недійсним.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року справу передано за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Посилається на те, що предметом даного позову є реєстрація майна та майнових прав і позовні вимоги даного позову заявлені відносно реєстрації майна та майнових прав відповідача ОСОБА_2 . В даному випадку відносно підсудності цього позову може застосовуватись лише ч.8 ст.30 ЦПК України. Реєстрація речових прав ОСОБА_2 . здійснювалася по АДРЕСА_1 , за місцем знаходження нотаріуса - в Печерському районі м. Києва. Тому суд помилково застосував положення ч.1 ст.30 ЦПК України. Крім того, суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі 23 лютого 2018 року, вже було декілька судових засідань і лише через півтора роки після відкриття провадження у справі судом винесена ухвала про підсудність з порушенням ч.8 ст.30 ЦПК України.

Інші учасники процесу до суду відзив на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Направляючи матеріали позовної заяви за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що в поданому позові позивач просить, зокрема, визнати недійсним право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Майно з приводу якого виник спір територіально не перебуває у Печерському районі м. Києва, справа має розглядатися згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України за правилами виключної підсудності та підлягає направленню за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області за місцем знаходження майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідноч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст. 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

У даному випадку, спір виник з приводу визнання недійсним свідоцтва на спадщину за законом №2537 від 15 серпня 2017 року в частині майна, що знаходиться по АДРЕСА_2 , оформленого у спадкову власність на ОСОБА_2 та визнання недійсним права власності ОСОБА_2 на вказане майно, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний позов має розглядатися за правилами виключної підсудності - за місцезнаходженням нерухомого майна.

Спірне нерухоме майно розташовано за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про направлення справи за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Згідно ч.8 ст.30 ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій роглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідним від якого є такі вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги даного позову також заявлені щодо реєстрації майна та майнових прав, а тому справа має розглядатись за правилами територіальної підсудності згідно ч.8 ст. 30 ЦПК України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, що знаходиться в Баришівському районі Київської області, а спір щодо визнання нечинними нотаріальних дій Приватного нотаріуса КМНО Скляр О.С. щодо оформлення свідоцтва на спадщину за законом в частині оформлення у власність спірного майна є похідним від спору про виключну підсудність.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги положення ч.2 ст.31 ЦПК України відповідно до якої справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки провадження у справі було відкрито з порушенням правил підсудності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.