Житомирський апеляційний суд
Категорія 59 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/17471/18 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Приватбанк» про захист прав споживачів та відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 11 січня 2019 року, яка постановлена суддею Чішман Л.М. у м. Житомирі

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати незаконним (неправомірним) предявлення відповідачем майнових вимог до позивача, який не отримував коштів від Банку; визнати незаконним направлення позивачу смс-повідомлень погрозливого змісту та аналогічних дзвінків; визнати незаконним привласнення відповідачем належних позивачу коштів, які надходили на рахунок, відкритий у відповідача; прийняти окрему ухвалу, щодо доведення до відома відповідних органів про неправомірні дії відповідача; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн.; стягнути привласнені відповідачем кошти.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2019 року дану цивільну справу з урахуванням положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до Богунського райсуду м.Житомира для продовження розгляду по суті. Зокрема, апелянт посилається на те, що жодна стаття ЦПК України не передбачає, що підсудність справ про захист прав споживачів повинна залежати від реєстрації місця проживання позивача та не покладає на позивача обовязку доказувати про його місце перебування чи реєстрації. Крім того вважає, що збір інформації про місце проживання чи перебування позивача заборонено законом і є вручанням в його приватне життя.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

За загальним правилом підсудності (ч.2 ст. 27 ЦПК України) позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Адресою місцезнаходження ПАТ КБ «Приватбанк» є: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, що належить до територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Однак, законодавець передбачив і випадки альтернативної підсудності підсудність справ за вибором позивача (ст.28 ЦПК України).

Позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч.5 ст.28 ЦПК України).

Так на виконання вимог ст. 187 ЦПК України, судом першої інстанції правомірно було витребувано інформацію про місце реєстрації ОСОБА_2 з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, який 10.01.2019 р. на запит суду надав відповідь про відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання позивача в межах Житомирської області (а.с.11)

Разом з тим, звертаючись із даною заявою до суду позивачем зазначено, що шкода йому, як споживачу, була завдана також неправомірними діями працівників банку у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване в Житомирському ТРЦ «Глобал» за адресою: вул.Київська,77, м.Житомир, яка виразилась у незаконному привласнені належних позивачу коштів, які надходили на рахунок, відкритий у відповідача.

Таким чином, у даному випадку виник спір з приводу захисту прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна позивачу неправомірними діями відповідача по місцезнаходженню відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», адреса розташування якого територіально відноситься до юрисдикції Богунського райсуду м. Житомира.

У п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, що суперечить ч.16 ст.28 ЦПК України, відповідно до якого, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що дана справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира є помилковим.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.

Головуючий Судді