Дата документу 17.09.2019 Справа № 331/5206/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/5206/18 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
№ 22-ц/807/2731/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Онищенко Е.А.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Коляда Анни Станіславівни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 14 січня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 09.

Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею.

З січня 2018 року шлюбні відносини фактично припинені, сумісне господарство не ведеться, вони проживають окремо. Між нею та відповідачем ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки, вони перестали розуміти один одного, зникло почуття любові і поваги. Примирення з відповідачем неможливе. Збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, розірвати шлюб між нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 14 січня 2006 року, Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 09.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2019 року позовну заяву задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 січня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 09 - розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишено прізвище « ОСОБА_5 ».

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4 в особі адвоката Коляда А.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відповідач обізнаний про час та місце розгляду справи, не з`явився до суду з посиланням на перебування за кордоном, але не надав жодних доказів на підтвердження вимушеності такого перебування та неможливості з`явитися до суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 09.

Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею.

Як зазначала позивач у позові, з січня 2018 року шлюбні відносини фактично припинені, сумісне господарство не ведеться, подружжя проживають окремо. Між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки, постійно виникали сварки та скандали.

Судом першої інстанції вживалися заходи щодо збереження шлюбу та надавався строк для примирення.

Натомість надання такого строку не сприяло поновленню шлюбних відносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, а за ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення.

З посиланням на п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , суд першої інстанції зазначив, що Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що бажає примиритися з дружною, при цьому не заперечує, що шлюбні відносини фактично не підтримуються.

У апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що не зміг вжити заходи примирення у зв`язку з перебуванням за кордоном та роботою за контрактом, хоча не надав цьому жодних доказів.

Одночасно апелянт зазначив, що контракт триватиме до 5 травня 2019 року.

Протягом всього часу з дня ухвалення судового рішення до розгляду справи у апеляційній інстанції, відповідач не вживав жодних заходів збереження сім`ї, принаймні не зазначив про такі заходи як до початку апеляційного розгляду так і пртягом знаходження справи у провадженні апеляційного суду.

Натомість у поданій заяві про відкладення розгляду справи відповідач зазначив про те, що він поновив закордонний трудовий контракт з 2 вересня по 2 грудня 2019 року, при цьому не зазначив які заходи примирення ним вживалися з травня по вересень та що перешкоджало поновленню сім`ї.

Жодних доказів на підтвердження того що контракт був вимушеним та пріоритетним ніж поновлення сімейних відносин відповідач не надав.

За таких обставин, судова колегія, з огляду на тривалість розгляду справи та відсутність будь-яких відомостей про можливість поновлення шлюбних стосунків, вважає, що збереження шлюбу порушуватиме права та інтереси позивачки, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Коляда Анни Станіславівни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко