Справа № 766/5540/18
15 лютого 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
за участю секретаря Красновського В.І.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втрата право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником приватного будинку 17 по вул.Кірова (ОСОБА_4), с.Зеленівка, м.Херсон, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії 1-1838 від 13.11.2012 року. Окрім, позивача у належному їй на праві приватної власності будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 колишня невістка і неповнолітня ОСОБА_2 онука. Син позивача ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 За дозволом ОСОБА_1 невістка стала на реєстраційний облік за вказаною адресою. Проте, подружжя не проживало разом з позивачем за вказаною адресою. Від даного шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Надалі, зазначений шлюб було розірвано. При розгляді даної справи судом було встановлено, що дитина проживає та залишиться проживати із матірю, оскільки спору про місце проживання дитини між батьками не виникло. У звязку з цим, просив визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком 17 по вул.Івана Мазепи (Кірова), с.Зеленівка, м.Херсон, позбавивши права користування вказаним житлом, що є підставою для зняття зазначених осіб з реєстраційного обліку в будинку №7 по вул.Івана Мазепи, с.Зеленівка, м.Херсон.
Ухвалою суду від 15.02.2019 року залишено без розгляду позовну вимогу ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивач в судовому засіданні підтримала позовну вимогу про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком 17 по вул.Івана Мазепи (Кірова), с.Зеленівка, м.Херсон, просила її задовольнити з підстав, викладених у позові, пояснила, що онука проживає з матірю, а її реєстрація в квартирі позивача завдає їй перешкоди в користуванні власністю. Надала згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач та його законний представник в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача та її законного представника, яка повернулася до суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Херсонської міської ради в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №584251 від 19.02.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником приватного будинку 17 по вул.Кірова (ОСОБА_4), с.Зеленівка, м.Херсон, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії 1-1838 від 13.11.2012 року.
Відповідно до довідок про склад сімї від 15.03.2018 року №362 та від 29.03.2018 року №409, виданої Виконавчим комітетом Зеленівської селищної ради, за адресою: м.Херсон, смт.Зеленівка, вул.І.Мазепи (Кірова), буд.17, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Згідно акту підтвердження №98/01-08 від 29.03.2018 року за адресою: м.Херсон, смт.Зеленівка, вул.І.Мазепи (Кірова), буд.17 зареєстрована та проживає ОСОБА_1 власник будинку. За вказаною адресою також дійсно зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично не проживають з 2005 року.
З відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Херсонській області вбачається, що ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.10.2012 року.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт не проживання ОСОБА_2 в житловому будинку позивача з 2005 року без поважних на те причин, вказали, що вона проживає з матірю ОСОБА_3 за іншою адресою.
Відповідно до ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 2 та 3 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечує право дитини на проживання в житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Право дитини на житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом і майном нормальне існування дитини просто неможливе.
Судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_2 є дитиною ОСОБА_3, після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неповнолітня дитина проживає з ОСОБА_3.
Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За таких обставин суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням слід задовольнити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 280-284, 355 ЦПК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.405 ч.2 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втрата право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від імені якої діє ОСОБА_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком 17 по вул.Івана Мазепи (Кірова), с.Зеленівка, м.Херсон.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.І.Майдан
Повний текст рішення суду виготовлений 20.02.2019 року.
Суддя С.І.Майдан