Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1804/19
Провадження №: 2/332/1137/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2019 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі Ковтун В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про захист прав споживачів , визнання зобов`язання виконаним, -
ВСТАНОВИВ:
20.05.19р. позивач звернувся із вказаним позовом, в якому зазначив, що 14.04.16р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено кредитний договір (заява-приєднання) № 200503748 на суму 5000 гривень.
Через місяць у позивача з`явилася змога достроково погасити цей кредит, при цьому замість першого чергового платежу позивач 19.05.2016 року погасив кредит повністю, підтвердженням чого є квитанції від 19.05.2016 року про зарахування коштів рахунок № НОМЕР_1 у сумі 200 гривень, 3100 гривень, 2200 гривень та 1750 гривень, що у сумі складає 7250 гривень. Тобто було погашено кредиту на 2250 гривень більше ніж отримано. При цьому довідку про відсутність заборгованості позивачу не видали.
09.03.2018 року позивач отримав лист від ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР» з вимогою погашення боргу за кредитним договором № 200503748, так як вони є новим кредитором замість ТОВ «Кредитно- інвестиційний центр».
На підставі вищевикладеного позивач вважає, що він належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором № 200503748 від 14.04.2016 року, але на сьогодні в нього є одразу два кредитори ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ТОВ «Фінансова компанія «ФАГОР», які з мене вимагають грошові кошти на погашення кредиту, тому просить в позові визнати зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 200503748 від 14.04.2016 року припиненим.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені в позові, просив позов задовольнити.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду повідомлені належним чином, заяв, клопотань та заперечень суду не надали.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з`ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.49 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно позовної заяви позивачем взагалі не були вказані норми права, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги щодо необхідності в судовому порядку визнавати зобов`язання припиненим. Окрім того, не зазначено в позові які ж саме права позивача порушуються і чим саме відбувається таке порушення. Таким чином, позивачем, в порушення статті 81 ЦПК України не надано до суду належних та допустимих доказів про порушення його прав та інтересів.
Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що 14.04.16р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено кредитний договір (заява-приєднання) № 200503748 (а.с.6-7). Отже, стороною кредитного договору є ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», на користь якого ОСОБА_1 і повинен був перераховувати кредитні кошти.
Але, на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав суду копії квитанцій від 19.05.2016 року про зарахування коштів рахунок № НОМЕР_1 у сумі 200 гривень, 3100 гривень, 2200 гривень та 1750 гривень, що у сумі складає 7250 гривень, при цьому зазначені кошти були перераховані позивачем на користь ПАТ «Банк «Михайлівський», який не є стороною вказаного кредитного договору (а.с.23). Отже, належного підтвердження своїх позовних вимог позивач суду не надав.
Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 27 вересня 2019 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік