ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/659/19
Провадження № 2/210/963/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" вересня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Казакової М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, щоз відповідачем перебували у цивільному шлюбі та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5 . Відповідач визнав батьківство та в свідоцтві про народження дитини записаний батьком. Про те, з 2013 року з відповідачем відносини було припинено та вони стали мешкати окремо, донька проживала разом з нею. З цього часу відповідач перестав надавати матеріальну допомогу, а тому в 2014 році рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки усіх його видів заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач протягом 5 років ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, а саме: з січня 2014 року не провідував дитину та не виявляв бажання до спілкування з нею, і не приймав участі в вихованні доньки, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання нею освіти. До 1 вересня 2018 року відповідач був офіційно працевлаштований та сплачував аліменти з заробітної плати. В вересні 2018 року він звільнився та виїхав на роботу за кордон. З того часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки та має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 24.12.2018 року становить 9211,41 грн. Донька навчається у 4 класі Криворізької загальноосвітньої школи І-III ступенів №19 та відповідно до характеристики цього закладу за період навчання дитини в закладі, батько жодного разу не з`являвся на батьківські збори та не цікавився навчанням дитини. Також зазначила, що не має можливості оздоровити дитину та відвідати родичів за кордоном, оскільки не має можливості отримати дозвіл від батька дитини; не може зняти з реєстраційного обліку та зареєструвати дитину за іншою адресою, бо необхідна згода батька; позбавлена права на отримання субсидії, бо відповідач входить до складу сім`ї члена домогосподарства. Тому позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Суду пояснила, що відповідач є батьком її доньки ОСОБА_5. Вона проживала з ним без реєстрації шлюбу, однак з 2013 року їх відносини було припинено. Відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому в 2014 році рішенням суду з нього було стягнуто аліменти, які він сплачував до вересня 2018 року. З вересня 2018 року перестав платити аліменти, бо поїхав на заробітки за кордон. Хоче позбавити відповідача батьківських прав відносно їх доньки, оскільки вона не може отримувати субсидію, а також планує вийти заміж і її майбутній чоловік бажає удочерити її доньку ОСОБА_5. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно у них з позивачкою без реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_5 . Спільне життя з позивачкою не склалось, тому через неприязні відносини один до одного, вони стали мешкати окремо. Донька ОСОБА_5 залишилась проживати з позивачкою, а тому рішенням суду від 18.06.2014 року з нього на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, які він до вересня 2018 року справно сплачував. В вересні 2018 році він поїхав на заробітки до Російської Федерації, а тому з вересня 2018 року по травень 2019 року не сплачував аліменти, однак зараз повернувшись до дому, заборгованість по аліментам частково сплатив. Крім того, зазначив, що не пам`ятає назву вулиці, на якій розташована школа, в якій навчається донька, та назву вулиці, на якій розташовано будинок де живе донька, проте знає де вони знаходяться й неодноразово приїжджав до будинку де живе донька, однак позивачка чинила перешкоди у його спілкуванні з дитиною. Також, він приїжджав і в школу де навчається донька, та бачився з нею. Про доньку він піклується, цікавиться її життям, проте позивачка повною мірою чинить перешкоди у їх спілкуванні. Вважає підстави для позбавлення його батьківських прав відсутні, а тому, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Казакова М.І. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та суду пояснила, що на засідання комісії було встановлено, що відповідач не підтримує зв`язку з дитиною та не виконує свої батьківські обов`язки, на засідання комісії не з`явився, а тому органом опіки та піклування прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження якої батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , свідоцтво про народження видано Дзержинським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №469 (а.с.9).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження НОМЕР_1 від 29.12.2018 року вбачається, що державна реєстрація народження дитини ОСОБА_5 проведена відповідно до ст. 126 СК України, тобто походження дитини від батька визначено за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (а.с. 10).

Відповідно до довідки Криворізької об`єднаної міської довідко - інформаційної служби «Нова Ком» № 18 від 16.01.2019 року, ОСОБА_1 та донька ОСОБА_5 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , та є членами сім`ї (а.с. 15).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 01.07.2014 року (а.с. 11).

З довідки-розрахунок, виданої Металургійним відділом ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 25.06.2019 року №29347 вбачається, що станом на 06.06.2019 року борг по аліментам ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 складає з вересня 2018 року по червень 2019 року у розмірі 12476,77 грн.. ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру боржників, що підтверджено Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 05.02.2019 року (а.с. 58).

Відповідно характеристики, виданої Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №19, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина у навчальних здібностях характеризується посередньо. Батько батьківські збори не відвідував та навчанням дитини не цікавився, зв`язок з класним керівником не підтримував (а.с. 13).

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п.п. 15, 16, 17 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно із абз. 2 п. 18 цієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно висновку Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слідує, що виконком Металургійної районної у місті ради, вважає за можливе позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , у відношенні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43).

Відповідно до ч.5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, суд оцінюючи вище наведений висновок органу опіки та піклування, не може погодитись про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , оскільки він є недостатньо обґрунтованим, має формальний характер та не враховує всіх обставин взаємовідносин, що склалися між сторонами. В останньому не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, не вбачається, що службою у справах дітей вживались необхідні дії і заходи для сприяння налагодженню відносин дитини з батьком. У висновку вказано про те, що місце знаходження ОСОБА_2 на даний час не відоме, на телефонні дзвінки працівника служби у справах дітей не відповідає, та за інформацією голови квартального комітету за адресою реєстрації не мешкає. При цьому, представник служби у справах дітей в судовому засіданні посилається на те, що ОСОБА_2 на засідання комісії з питань захисту прав дитини, 10.06.2019 року не з`явився. А отже, фактично ОСОБА_2 на засідання комісії запрошений для надання пояснень щодо вирішення питання про позбавлення його батьківських прав, не був.

Суд критично ставиться до даного висновку, оскільки він не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача ОСОБА_2 такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Як на підставу позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, не утримує її, має заборгованість по аліментам.

В судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що відповідач ОСОБА_2 певний час знаходився поза межами України, оскільки був на заробітках в Російській Федерації, за цей час і утворилась заборгованість по аліментам. До цього часу відповідач справно сплачував аліменти, та станом на 31.08.2018 року борг по аліментам був відсутній, тобто матеріально утримував дитину (а.с. 57, 58).

Також, суд бере до уваги й пояснення самого ОСОБА_2 , який в судовому засіданні стверджував про те, що бачиться з донькою, спілкується з нею та неодноразово приїжджав до школи, в якій навчається донька.

Крім того, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснила, що хоче позбавити батьківських прав відповідача стосовно доньки, з метою отримання права на субсидію, а також те, що має намір вийти заміж та її майбутній чоловік бажає удочерити її доньку ОСОБА_5. Дані пояснення позивачки, здебільшого свідчать про особисті неприязні відносини, які склалися між позивачкою та відповідачем.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки ОСОБА_2 та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, а посилання позивача щодо ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Суд, вирішуючи даний спір не залишає поза увагою й ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 з`явився в судове засідання та заперечував проти позбавлення його батьківських відносно доньки, оскільки бажає брати участь у її вихованні, спілкуванні з нею та нести певною мірою батьківський обов`язок, та відповідальність.

З урахуванням усіх встановлених обставин та зібраних у справі доказів, яким судом надано належну оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, відповідач ОСОБА_2 категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки, оскільки прагне брати участь у вихованні своєї дитини, а судом не встановлено свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 158,159,164 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265,354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 12 вересня 2019 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко