Головуючий у І інстанції Косенко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» на ухвалу судді Макарівського районного суду Київської області від 27 травня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позовудо подання позовної заяви, в якій просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009, яка знаходиться у межах Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27) і належить ОСОБА_1 на праві власності, та заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо цієї земельної ділянки.

Обгрунтовуючи заяву, ОСОБА_1 посилався на те, що з 12.08.2015 року він є власником земельної ділянки площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009, яка знаходиться у межах Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним, ОСОБА_1 , і ТОВ «КСК ГРУП», посвідченого 12.08.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Крпеян Л.Р. за реєстровим № 470, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

22.05.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявнику стало відомо, що у лютому 2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Скрипкою Лілією Володимирівною без його відома було проведено спочатку державну реєстрацію іпотеки щодо його земельної ділянки, а потім державну реєстрацію права власності на неї за ПАТ «Банк Камбіо», на підтвердження чого заявником було надано копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009, яка знаходиться у межах Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області, датовану 22.05.2019 року.

При цьому, заявник посилався на те, що ніколи не передавав свою земельну ділянку в іпотеку ПАТ «Банк Камбіо», не підписував з ним жодних договорів, у тому числі договори кредиту або договори іпотеки, а також не звертався до державного реєстратора з заявами на проведення державної реєстрації речових прав або їх обтяжень щодо земельної ділянки.

Вказані обставини свідчать про те, що реєстраційні дії були проведені на підставі документів, які не давали правових підстав для передачі його земельної ділянки в іпотеку ПАТ «Банк Камбіо» та її подальшого відчуження на його користь.

У зв`язку із цим, заявник має намір звернутися до суду позовом до ПАТ «Банк Камбіо» та державного реєстратора КП «Реєстрація нерухомості» Скрипки Л.В. про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внаслідок прийняття яких було порушено право власності заявника на згадану земельну ділянку.

Враховуючи наявність реальної загрози настання обставин, що можуть істотно ускладнити поновлення порушеного права власності заявника на земельну ділянку площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009 у разі задоволення його позову, ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову до його пред`явлення до суду.

Ухвалою судді Макарівського районного суду Київської областівід 27 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009, яка знаходиться у межах Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27).

Заборонено Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009, яка знаходиться у межах Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27).

Не погоджуючись з ухвалою, ПАТ «Банк Камбіо» подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити повністю.

У відзиві, що надійшов від представника ОСОБА_1 - адвоката Тетері С.І., остання просила залишити апеляційну скаргу ПАТ «Банк Камбіо» без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги банку заперечила та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами наявний спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, вид забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам, а тому дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками суду, виходячи з наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з приписами Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на земельну ділянку та їх обтяження підлягають державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проте у випадку, якщо до скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав щодо об`єкта нерухомого майна буде проведена державна реєстрація прав на цей об`єкт за іншою особою, внесення запису про скасування державної реєстрації прав буде неможливим до моменту скасування цієї державної реєстрації прав у встановленому Законом № 1952-IV порядку.

Враховуючи наведені заявником обставини вибуття земельної ділянки площею 8,4421 га з кадастровим номером :05:010:0009 з його власності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав вважати, що з метою унеможливлення ефективного захисту і поновлення порушеного права власності заявника, за захистом якого він має намір звернутися до суду, особи, які заволоділи його земельною ділянкою, можуть відчужити права на неї третім особам, що з огляду на особливості функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ускладнить внесення до реєстру записів про скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які має намір оскаржити заявник, та зумовить необхідність звернення заявника до суду з новими позовами.

Враховуючи викладені обставини, правильним є висновок суду про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав ОСОБА_1 , за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.

Заходи забезпечення позову в розумінні норм процесуального закону носять тимчасовий характер і покликані унеможливити настання обставин, за яких виконання ухваленого судом рішення буде утрудненим або взагалі стане неможливим.

З приписів Закону № 1952-IV вбачається, що накладення арешту та заборона вчинення реєстраційних дій спрямовані на тимчасову заборону розпорядження будь-якими особами нерухомим майном та зупинення проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна.

Зазначені заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, які має намір заявити ОСОБА_1 , оскільки їх вжиття буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, не зумовить фактичного вирішення спору по суті та не порушує будь-яких прав третіх осіб.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом ч.ч.6, 8 ст.150 ЦПК України, відповідно до яких заборонено забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду, законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції позов забезпечено шляхом заборони Міністерству юстиції України, його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії і приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки. Тобто, вжиті оскаржуваною ухвалою заходи забезпечення позову у частині заборони вчинення реєстраційних дій та прийняття рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки поширюються лише на суб`єктів, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і жодним чином не обмежують та не встановлюють заборони на вчинення будь-яких дій для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або будь-якого неплатоспроможного банку.

Інші доводи апеляційної скарги ПАТ «Банк Камбіо» законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, в зв`язку із чим відхиляються колегією суддів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Макарівського районного суду Київської області від 27 травня 2019 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: