З а о ч н е р і ш е н н я
11 лютого 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Благодатне, вул. Першотравнева, 70.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою : Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Благодатне, вул. Першотравнева, 70. За вказаною адресою зареєстрована колишня дружина її сина, шлюб між ними було розірвано 28.08.2013 року. Відповідач з 2013 року за вказаною адресою не проживає, добровільно залишила будинок та змінила місце свого проживання у зв'язку із чим у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України є такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням.
Від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судове засідання сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності серії САА №893039 від 16.01.2004 року належить житловий будинок за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Благодатне, вул. Першотравнева, 70. Право власності зареєстроване 04.02.2004 року КП "Білгород-Дністровським БТІ", реєстраційний номер 4385704 (а.с 10-11).
У належному позивачу на праві власності житловому будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (а.с. 30). 03.08.2018 року ОСОБА_2 змінила прізвище на Ункая.
ОСОБА_2 була зареєстрована у вказаному будинку зі згоди власника, оскільки знаходилася у шлюбі із сином позивача.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2013 року по справі №495/5644/13-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 22).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.09.2015 року по справі №495/8255/14-ц визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем проживання їх батька ОСОБА_5, за адресою: вул. Першотравнева, 70 в с. Благодатне, Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с. 13-15).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.05.2016 року по справі №495/2329/16-ц ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та Олександра (а.с.23).

Відповідно до довідки Адамівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 22.10.2018 року №176 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але за даною адресою не проживає з 29.05.2013 року (а.с. 16).

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою місця своєї реєстрації понад встановлений ст. 405 ЦК України річний строк без поважних причин, що підтверджено належними доказами.

Відповідач доказів в підтвердження поважності свого непроживання за вказаною адресою суду не надала.

Реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача, як власника нерухомого майна на вільне розпорядження та користування вказаним майном.

За таких обставин, права позивача, як власника будинку підлягають захисту шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підстав для збереження за нею житлового приміщення немає.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на пiдставi заяви особи, остаточного рiшення суду, свідоцтва про смерть особи.

Таким чином, рішення суду про визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є самостійної підставою для зняття особи з реєстрації,.

Керуючись ст. ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 258, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР України, ст.ст. 383,405 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Благодатне, вул. Першотравнева, 70.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.О.Боярський