ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6476/15-ц

провадження № 22-ц/4809/1019/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

при секретарі - Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Бершадської О.В. від 07 липня 2016 року у справі за позовом заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кіровограда до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

У серпні 2015 року Заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кіровограда звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КР № 00000066 від 22.10.1993 року, виданого відповідно до рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 14.04.1993 року № 269, Кіровоградській КЕЧ району (КЕВ м. Кіровоград) надано у постійне користування земельну ділянку на розі вулиць АДРЕСА_4. Рішенням Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3157 громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було передано безоплатно у власність земельні ділянки біля житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить на прав постійного користування КЕВ м. Кіровоград.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року у справі № 2а-2813/10/1170 за позовом військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі КЕВ м. Кіровоград до Кіровоградської міської ради, позовні вимоги задоволено частково та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3157.

Однак, на підставі вказаного незаконного рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3157 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку від 06 травня 2010 року серії ЯИ № 690154 площею 0,0030 га.

Вказаний державний акт рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2013 року у справі № 404/995/13 було визнано недійсним та скасовано.

В подальшому виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради 09 серпня 2010 року прийнято рішення № 724 про оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на гараж з присвоєнням адреси: АДРЕСА_3 , а 11 серпня 2010 року на підставі вищевказаного рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 026732.

Вважає, що вказане свідоцтво про право власності та рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про його видачу незаконним, оскільки розміщення гаражів на землях оборони суперечить чинному законодавству.

Посилаючись на ці обставини, просив визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 09.08.2010 року № 724 про оформлення права власності ОСОБА_2 на гараж, розташований за адресою АДРЕСА_3 ; визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на нерухоме майно (гараж) загальною площею 27,0 кв.м., виданого виконавчим комітетом Кіровоградською міською радою від 11 серпня 2010 року на ім`я ОСОБА_2 за № 026732 та зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні Міністерству оборони України та КЕВ міста Кіровоград вказаною земельною ділянкою шляхом знесення гаражу за її рахунок.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , яка не брала участі при розгляді справи у суді першої інстанції, подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення оскаржуваного рішення суду вказаний гараж належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2015 року. На даний час нерухоме майно (гараж) загальною площею 27,0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2007 року, яке було нею придбане у ОСОБА_5 Вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та законні інтереси як нового власника гаража. З цих підстав просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КР № 00000066 від 22.10.1993 року, виданого відповідно до рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 14.04.1993 року № 269, Кіровоградській КЕЧ району (КЕВ м. Кіровоград) надано у постійне користування земельну ділянку на розі вулиць АДРЕСА_4 /т.1 а.с.10-11/.

Рішенням Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3157 громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було передано безоплатно у власність земельні ділянки біля житлового будинку АДРЕСА_1, яка належить на прав постійного користування КЕВ м. Кіровоград.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року у справі № 2а-2813/10/1170 за позовом військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі КЕВ м. Кіровоград до Кіровоградської міської ради, позовні вимоги задоволено частково та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3157 /т.1 а.с.16-19/.

На підставі рішення Кіровоградської міської ради від 16.02.2010 року № 3157 ОСОБА_2 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку від 06 травня 2010 року серії ЯИ № 690154 площею 0,0030 га, який рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 червня 2013 року у справі № 404/995/13 було визнано недійсним та скасовано /т.1 а.с.20-24/.

09 липня 2010 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради прийнято рішення № 724 про оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на гараж з присвоєнням адреси: АДРЕСА_3 / т.1 а.с.25/.

11 серпня 2010 року на підставі вищевказаного рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 /т.1 а.с.26/.

Встановивши дані обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог Заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону, оскільки свідоцтво про право власності та рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про його видачу незаконним, оскільки розміщення гаражів на землях оборони суперечить чинному законодавству.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна, оскільки рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Як убачається з матеріалів справи, 06 грудня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу гаража розташованого по АДРЕСА_3 , відповідно до якого остання придбала у власність вказаний гараж і сплатила за нього ОСОБА_5 оговорену грошову суму. Даний гараж належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською А.Г. 27 березня 2015 року /т. 1 а.с.184/.

Отже, на час розгляду справи власником спірного гаража був ОСОБА_5 .

З огляду на те, що ОСОБА_5 не був залучений до участі в справі, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, вирішив питання про права та законні інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України 2004 року). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України 2004 року). Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про задоволення позовних вимог є передчасним у зв`язку з неналежністю складу учасників справи.

За таких обставин, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пред`явлення їх до неналежного відповідача.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з Міністерства оборони України підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового за подачу апеляційної скарги в розмірі 1096 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову заступника військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Кіровограда до ОСОБА_2 , виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визнання недійсними рішення, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1096 грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.09.2019 року.

Головуючий:

Судді: