26.09.2019 Єдиний унікальний номер 205/1680/15-ц
Єдиний унікальний номер № 205/1680/15-ц
Провадження № 6/205/120/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі подання старшого державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демської Ганни Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки у майні боржника,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене подання. В обґрунтування заявлених вимог виконавець посилався на те, що на виконанні Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавчий лист від 19.02.2018 року № 205/1680/15-ц, виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 3030607 грн. та судових витрат у сумі 3775,80 грн. Боржником вказане рішення не виконується. ОСОБА_1 є співвласником 87/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки воно придбане в період шлюбу з ОСОБА_4 та згідно ст. ст. 60-63 СК України, ст. ст. 366, 370 ЦК України можна зробити висновок, що ОСОБА_1 належить Ѕ частина 87/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданні державний виконавець просив визначити частку майна ОСОБА_1 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 якого він володіє спільно з ОСОБА_4 , в розмірі Ѕ частки від 87/100 цього домоволодіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року у задоволенні подання відмовлено.

Постановою колегії суддів судової палати по цивільним справам Дніпровського апеляційного суд від 11 квітня 2019 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управляння юстиції у Дніпропетровській області надав суду клопотання про розгляд подання без участі представника на підставі наявних в справі матеріалів та доказів.

Представник боржника ОСОБА_5 надав суду клопотання з проханням відкласти розгляд подання.

Представник стягувача ОСОБА_2 письмово просив розглянути подання за його відсутності.

В силу ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що в його задоволенні слід відмовити за наступних підстав.

Так, відповідно до частин 5 та 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 443 ЦПК України, згідно якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця

Постановою старшого державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демської Г.С. від 01.03.2018 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 205/1680/15-ц, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 3030607 грн. та судових витрат у сумі 3775,80 грн.

Зобов`язання за вказаним виконавчим листом ОСОБА_2 не виконав.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.12.2018 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 87/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 06.03.2002 року виконавчим комітетом Ленінської районної Ради.

Так, положеннями ст. 371 ЦК України визначено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

Аналіз положень ст. ст. 366, 371-372 ЦК України, ст. 443 ЦПК України дає можливість встановити, що суд не просто визначає частку майна боржника у спільному майні, а саме виділяє частину майна в натурі з метою подальшого звернення стягнення на цю частину, що відповідно до ст. 443 ЦПК України має наслідком припинення права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, суд бере до уваги і ту обставину, що власником спірної частини домоволодіння є ОСОБА_4 , яка не є боржником за виконавчим провадженням. Відповідно до вимог закону, існують виключення щодо загального правила про те, що все майно придбане під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя (ст. 60 СК України). Так, якщо майно набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали дружині (або чоловіку), воно не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою приватною власністю дружини, чоловіка (п. 3 ч. 1, ч. 7 ст. 57 СК України).

Отже, посилання державного виконавця на те, що безумовною підставою для визнання майна спільною сумісною власністю та його поділу у рівних частках є його набуття під час шлюбу є передчасним, оскільки для визначення часток у спільній сумісній власності подружжя законодавець обумовлює необхідність визначення підстав набуття права власності під час шлюбу.

При цьому заперечення іншого із подружжя щодо статусу майна як спільного сумісного підлягають врахуванню та перевірці судом в установленому нормами процесуального права порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Доводи державного виконавця щодо наявності підстав для визначення частки боржника, не знайшли свого підтвердження при розгляді подання, оскільки не ґрунтуються на положеннях ст. ст. 366, 371 ЦК України, ч. 1 ст. 73 СК України, якими визначено підстави та порядок виділу частки у спільному майні.

Крім того, з огляду на вищезазначені обставини, беручи до уваги те, що розмір часток у праві спільної часткової власності визначається відповідно до участі кожного у придбанні цього майна, що можливо вирішити лише в позовному провадженні, тому, суд вважає, що питання щодо належності ОСОБА_1 1/2 частки у спільному майні подружжя є спірним, а тому визначення її частки може бути вирішено тільки в порядку позовного провадження.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 443 ЦК України, ч. 2 ст. 247, ст. 443 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Демської Ганни Сергіївни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки у майні боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Басова

.