З а о ч н е р і ш е н н я
29 січня 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Олексіївка, вул. Тениста, 19 та просить встановити порядок виконання рішення суду за яким, у разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття з місця реєстрації проживання ОСОБА_2.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником будинку, що знаходиться за адресою : Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Олексіївка, вул. Тениста, 19. За вказаною адресою зареєстрований її колишній чоловік, шлюб із яким було розірвано 19.09.2018 року. Відповідач з 2016 року за вказаною адресою не проживає, у зв'язку із чим є таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням.
Від відповідача письмового відзиву на позов до суду не надходило, тому з урахуванням ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судове засідання сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.
Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2008 року по справі №2-3276/2008 належить житловий будинок за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Олексіївка, вул. Тениста, 19. Право власності зареєстроване 09.12.2008 року КП "Білгород-Дністровським БТІ", реєстраційний номер 21202132 (а.с 12).
У належній позивачу на праві власності квартирі з 19.03.2014 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 15, 23).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2016 року. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2018 року шлюб між сторонами було розірвано.
Як вбачається з матеріалів справи право власності на житловий будинок за адресою Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Олексіївка, вул. Тениста, 19 було набуте позивачем на підставі рішення суду від 11.07.2008 року та зареєстроване 09.12.2008 року.
Тобто на вказаний будинок не розповсюджується презумпція спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до акту обстеження і встановлення факту непроживання від 05.11.2018 року, комісія у складі депутата сільської ради ОСОБА_3 та сусідів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 провели обстеження житла в селі Олексіївка, вул. Тіниста, 19 Білгород-Дністровського району Одеської області та перевіркою було встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за вказаною адресою, але в даному житловому будинку фактично не проживає з 20.01.2016 року по теперішній час, особистих речей відповідача у будинку немає, комунальні платежі не сплачує. Відповідно до запису в погосподарській книзі №7 особовий рахунок №0797 в селі Олексіївка вул. Тіниста (колишня Радянська), 19 відкритий на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу УРСР встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В цій справі не проживання відповідача ОСОБА_2 понад встановлений ст. 405 ЦК України річний строк відбулося без поважних причин, що підтверджено належними доказами.
Відповідач доказів в підтвердження поважності свого непроживання за вказаною адресою суду не надав.
Реєстрація відповідача у будинку порушує права позивача, як власника нерухомого майна на вільне розпорядження та користування вказаним майном.
За таких обставин, права позивача, як власника будинку підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підстав для збереження за ним житлового приміщення немає.
Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється в день звернення особи на пiдставi заяви особи, остаточного рiшення суду, свідоцтва про смерть особи.
Таким чином, рішення суду про визнання особи, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, є самостійної підставою для зняття особи з реєстрації, а отже суд вважає, що немає необхідності для встановлення порядку виконання рішення суду.
Керуючись ст. ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 258, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР України, ст.ст. 383,405, суд,-
УХВАЛИВ :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1) таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Олексіївка, вул. Тениста, 19.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.О.Боярський