Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 615/1452/17-ц

провадження № 61-38393св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Валківська районна державна адміністрація Харківської області, Високопільська сільська рада Валківського району Харківської області,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Маминої О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Валківської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Валківська РДА), Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області (далі - Високопільська сільська рада), третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Харківській області), про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , після смерті якої вона прийняла та оформила частину спадкового майна. У 2017 році, після звернення орендаря з пропозицією надати в оренду земельну ділянку, їй стало відомо, що за життя ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай). Із наданої Відділом Держгеокадастру у Валківському районі інформації вбачається, що у списку пайщиків, доданому до Державного акта від 19 лютого 1996 року ХР 06-00-000489, під номером 268 вказано прізвище та ім`я померлої. Проте, у графі по батькові помилково зазначено « ОСОБА_2 », замість « ОСОБА_2 ». У зв`язку з відсутністю сертифікату на право на земельну частку (пай) вона не має можливості оформити спадкове право на вказане майно у позасудовому порядку.

Посилаючись на викладене, позивач просила визнати за нею право на земельну ділянку (пай), розміром 5,38 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності колишнього колгоспу «Перемога» на території Високопільської сільської ради, що залишилося після смерті ОСОБА_2 .

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 25 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 5,38 умовних кадастрових гектар із земель колективної власності колишнього колгоспу «Перемога» на території Високопільської сільської ради, що залишилось після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що при складанні списку власників земельних часток (паїв) ОСОБА_2 помилково зазначена у ньому як ОСОБА_5 , а тому вона має право на земельну частку (пай). Оскільки позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , право на отримання земельної частки (паю) також переходить до спадкоємця.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду виходив із того, що у встановленому законом порядку не встановлено факт здійснення помилки при формуванні списку членів колгоспу та зазначенні по батькові померлої ОСОБА_2 шляхом зазначення по батькові « ОСОБА_3 » і ця помилка не виправлена до ухвалення судового рішення.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У червні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції допитано свідка ОСОБА_6 , яка пояснила, що у період із 01 лютого по 10 липня 1992 року та з 01 лютого 1995 року по 25 березня 2000 року, була членом колгоспу «Перемога», що підтверджується її трудовою книжкою дослідженою в судовому засіданні. Свідок пояснила, що їй відомо, що під час розпаювання земель на території села Високопілля проживала лише одна особа з прізвищем та іменем « ОСОБА_2 », яка була пенсіонеркою колгоспу. Судом першої інстанції досліджено сам список пайовиків, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю і достеменно встановлено, що інших схожих співпадінь прізвища імені та по-батькові з повним іменем спадкодавця список громадян - членів КСП, не містить.

У жовтні 2018 року ГУ Держгеокадастру у Харківській області подало відзив на касаційну скаргу у якому зазначило, що позивачем пропущений строк позовної давності для прийняття спадщини. Позивачем не надано жодного допустимого та належного доказу, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає нормам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2

ОСОБА_1 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_1 ) є донькою померлої ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прийняла спадщину та оформила спадкове майно.

У матеріалах справи міститься Державний акт на право колективної власності на землю від 19 лютого 1996 року серії ХР 06-00-000489, виданий колгоспу «Перемога» с. Високопілля Валківського району Харківської області.

Державний акт містить додаток «Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства», із якого вбачається, що до членів колгоспу «Перемога» за порядковим номером 268 відноситься ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), розміром 5,38 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності колишнього колгоспу «Перемога» на території Високопільської сільської ради, ОСОБА_1 вказувала на те, що при виготовленні списку громадян, які мають право на отримання паю, допущена помилка у зазначені її матері по батькові, а тому вона не може отримати належне їй право на земельну ділянку (пай).

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»

Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту статті 318 ЦПК України вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення розглядається шляхом подачі заяви, в якій заявник повинен зазначити який факт підлягає встановленню та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦПК України рішення у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом про визнання за нею права на земельну ділянку (пай), розміром 5,38 умовних кадастрових гектарів, із земель колективної власності колишнього колгоспу «Перемога» на території Високопільської сільської ради, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , не надала суду доказів встановлення факту, що у списку громадян, які мають право на отримання паю, допущена помилка у зазначені відомостей по батькові її матері - члена колгоспу ОСОБА_2 а саме, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки без встановлення цього факту, позов ОСОБА_1 є передчасним.

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, і лише після встановлення факту допущеної при складанні списку громадян, які мають право на отримання паю колишнього колгоспу «Перемога», помилки у написанні по батькові ОСОБА_2 , позивач має право звернутися до суду із вимогами, що заявлені у цьому позові.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи. Проте згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Розглядаючи зазначений позов, суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 7, 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 08 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик