Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2019 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у шлюбі, зареєстрованому сторонами 5 травня 2011 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали із мотивів, викладених у позові та, обгрунтовуючи їх, зазначили, що відповідач не виконує свого обовязку утримувати неповнолітню дитину ні в грошовій, ні в матеріальній формі. Просять стягнути із відповідача в користь позивача 4000 грн. аліментів на утримання дитини, вказавши, що саме такий розмір аліментів забезпечить дитині право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та іншого розвитку.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання. Із відзиву на позов вбачається, що позову ОСОБА_1 про стягнення із нього аліментів не визнає, оскільки він та його батьки повністю утримують малолітню дитину ОСОБА_4, який відвідує Теребовлянський дитячий ясла-садок «Сонечко» загального розвитку, та проживає за місцем його проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час розгляду справи відповідач 20 лютого 2019 року подав до суду письмову заяву, в якій не заперечує щодо стягнення із нього в користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 813 грн., що складає 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначив, що він не працює та не отримує постійних доходів.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти.

Між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 5 травня 2011 року укладено шлюб.

Від спільного подружнього життя сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стан здоров»я дитини задовільний.

Неповнолітня дитина разом із матір»ю з вересня 2018 року проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач працює за межами України, а саме: в ОСОБА_5, що підтверджується довідкою за результатами розгляду звернення ОСОБА_1, складеною ДОП Теребовлянського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 9 жовтня 2018 року, поясненнями його матері ОСОБА_6.

Суд критично оцінює довідку виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 23 листопада 2018 року № 02-25/1878, згідно з якою ОСОБА_3 дійсно не працює з 31 жовтня 2014 року (за даними його трудової книжки), оскільки така довідка не в повному обсязі відображає обставини, які б вказували на його працевлаштування, в тому числі неофіційного, та одержання ним доходів.

На обліку у державних органах зайнятості ОСОБА_3, як безробітний, станом на 23 листопада 2018 року не перебував.

З метою перевірки заперечень відповідача ОСОБА_3 на позовні вимоги ОСОБА_1 суд задоволив його клопотання про виклик у судове засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які в судове засідання жодного разу не з»явились та й сам позивач не забезпечив їх явку.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із змісту ст.7 Закону України Про Державний бюджет на 2019 рік, випливає, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року складає 1626 грн., 50 відсотків від цієї суми становитиме 813 грн.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач працює, для забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного та іншого його розвитку, суд вважає, що позов слід задоволити частково, присудивши відповідачу ОСОБА_3 сплачувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1200 грн. на одну неповнолітню дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила про необхідність стягнення із ОСОБА_3 в її користь лише 6000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яка надана їй адвокатом ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги та ведення справи в суді від 24 вересня 2018 року.

Суд, виходячи із складності справи та часу, витраченого представником позивача на підготовку позову та участі у судових засіданнях, вважає, що із відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.76-80, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.180,182,184,191 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2018 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1500 (одну тисячу п»ятсот) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя