Справа № 165/691/19
Провадження № 2/165/355/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на строні позивача Виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька, -

встановив:

18 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на строні позивача Виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , однак фактично шлюбні відносини з ним не підтримує. У їх шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею в Республіці Польща і перебуває на її утриманні. Дитина навчається в дошкільному закладі, нею створені усі належні умови для проживання та розвитку дитини. Вказує, що відповідач відмовляючись надавати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон для відпочинку, чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров`я дитини, ознайомлення його з культурою інших народів та розширенню світогляду сина. За рішенням Нововолинського міського суду від 19 жовтня 2016 року їй надавався дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька та дозвіл на оформлення всіх пов`язаних із цим документів, однак визначений судом строк закінчується 19 жовтня 2019 року. Вважає такі дії відповідача повністю суперечать інтересам дитини. З огляду на вищевикладене просить суд постановити рішення про виїзд за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 до країн Шенгенської зони, Болгарії, Туреччини, Єгипту, ОАЕ на строк три роки у її супроводі. Судові витрати просила залишити за нею.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник ОСОБА_4 подав суду письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відстуності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити (а.с.52)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування судового виклику на офіційному сайті судової влади (а.с.49).

Представник органу опіки та піклування Виконавчий комітет Нововолинської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.51).

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280, ст.281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в зв`язку з наступним.

У судовому засіданні встановлено, що з 09 серпня 2014 року сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.10).

Позивач виховує і доглядає сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), який знаходиться виключно на її утриманні.

Рішенням Нововолинського міського суду від 19 жовтня 2016 року їй надавався дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька та дозвіл на оформлення всіх пов`язаних із цим документів (а.с.21-22).

Відповідно до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне проживання здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо добровільної згоди відповідача на виїзд сина за межі України.

Відповідно до ч.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем, як матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_3 забезпечується необхідний фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, а тому суд виходячи виключно з інтересів цієї дитини позов задоволює та надає дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 до країн Шенгенської зони, Болгарії, Туреччини, Єгипту, ОАЕ на строк три роки у супроводі позивача ОСОБА_1 .

Беручи до уваги клопотання позивача про залишення за нею судових витрат у справі, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України, не вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ст.313 ЦК України, ст.141, ст.150 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомий, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 Кіровського РО ГУМС Крим, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до країн Шенгенської зони, Болгарії, Туреччини, Єгипту, ОАЕ у супровіді матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППНОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк три роки, тобто до 26 вересня 2022 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк