Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2515/16-ц

Провадження № 2/126/4/2019

"14" лютого 2019 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача адвоката

Плахотнюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання об'єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя та виділ в натурі Ѕ його частки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частину будівельних матеріалів та виділ Ѕ частини з незакінченого будівництвом житлового будинку з тих підстав, що як стверджує, 25.11.1994 року він уклав шлюб з відповідачкою. У 1998 році ними розпочато будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 що також підтверджується дозволом на право виконання будівельних робіт на ім'я ОСОБА_3 датований серпнем 1998 року та будівельним паспортом. 08.08.2015 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 08.08.2015 року серія НОМЕР_1. На той час фактично будівництво було завершено. Вони проживали в цьому будинку та були зареєстровані в ньому, що підтверджується довідкою від 13.08.2015 року № 1204, виданою Флоринською сільською радою. Однак даний житловий будинок не було прийнято в експлуатацію відповідно до вимог чинного законодавства. Майже зразу після розірвання шлюбу відповідачка звернулась до Бершадського районного суду з позовом про його виселення. 05.11.2015 року рішенням Бершадського районного суду справа № 126/2843/15-ц позов задоволено у повному обсязі, його визнано таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1. Тому просить суд

визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, що були використані в процесі будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 та розділити між ним та відповідачкою незакінчений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1, виділивши йому 1/2 його частину, іншу 1/2 частину незакінченою будівництвом будинку виділити відповідачці.

В подальшому позивач змінив предмет позову, просить визнати незавершений будівництвом житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та виділити йому в користування зі спільної сумісної власності колишнього подружжя 42/100 частини об'єкту незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 у складі: житлової кімнати А (1-6) площею 10.1 кв.м, коридора А (1-7) нежитловою площею 6,3 кв.м, житлової кімнати А (1-8) кімната площею 12,9 кв.м, тамбура А (1-9) нежитловою площею 2,3 кв.м, всього загальною 31,6 кв.м (житловою площею 23,0 кв.м, нежитловою 8,6 кв.м), вартістю 60854 грн. з визначенням йому компенсації в розмір 10877 грн. та стягнути з відповідачки судові витрати відповідно до розрахунку в сумі 4134 грн.

Відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує, надала суду письмові заперечення, згідно з якими вона вважає позов незаконним, безпідставним та необгрунтованим, а тому необхідно відмовити позивачу в задоволенні його вимог у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Не заперечуючи проти тих обставин, що з 25.11.1994 року вона знаходилася в шлюбі з позивачем, стверджує, що позивач систематично порушував правила співжиття, яке виражалось у вчиненні психологічного насильства в сім'ї щодо неї та інших членів сім'ї, а саме - застосуванні образ, що зробило неможливим для неї та інших членів сім'ї проживання з ним в одному будинку. Позивач не проживав у даному будинку протягом 10 років, не оплачував комунальних послуг та не брав участі у його утриманні. Взагалі він проживає в іншій родині за адресою АДРЕСА_2. Ремонтні роботи проводились нею та її дітьми. У зв'язку з цим, 08.08.2015 року шлюб між ними було розірвано. Дійсно, в період перебування позивача та відповідача в шлюбі на земельній ділянці, яка знаходиться за вказаною адресою, сторонами здійснювалося будівництво житлового будинку, опис та характеристика яких зазначена в будівельному паспорті на житловий будинок. Однак житловий будинок не закінчений будівництвом (що не заперечується позивачем), оскільки не введений в експлуатацію та не проведена його державна реєстрація з видачею свідоцтва про право власності. Тобто право власності на житловий будинок за сторонами в установленому законом порядку не оформлено. Тому незакінчений будівництвом житловий будинок не може бути ні об'єктом цивільних прав загалом, ні об'єктом права власності зокрема, і як наслідок - предметом поділу. У своєму позові позивач не вказав жодної правової норми, яка б передбачала існування до введення житлового будинку в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності, такого об'єкта права власності як незакінчений будівництвом житловий будинок та можливості його поділу, в порядку передбаченому ст. 367 ЦК України, до набуття права власності на нерухоме майно. Натомість, ч.3 ст. 331 ЦК України чітко встановлює, що об'єктом цивільних та майнових прав до реєстрації права власності на нерухоме майно є лише будівельні матеріали та обладнання, використане в процесі будівництва будинку. Отже, існування іншого об'єкту права власності до завершення будівництва жилого будинку, прийняття його до експлуатації та реєстрації права власності на нерухоме майно, окрім будівельних матеріалів законодавчі акти України не передбачають. Позивачем не були надані суду жодні належні та допустимі докази, які б свідчили про порушення його права на частку у незакінченому будівництвом житловому будинку діями чи бездіяльністю відповідача та неможливість здійснити його поділ у позасудовому порядку, оскільки відповідно до ч.4 ст. 372 ЦК України та ч.3 ст. 367 ЦК України, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній чи у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Позивач не довів шляхом надання відповідних доказів, що він вносив власні кошти чи кошти набуті за час шлюбу з відповідачем в рахунок будівництва житлового будинку. Відповідач до шлюбу з позивачем мала дозвіл на будівництво житлового будинку і разом з дітьми розпочали його будувати. Тому просить відмовити позивачу в задоволенні позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 25.11.1994 року до 08.08.2015 року знаходилися в зареєстрованому шлюбі, чого ніхто не заперечує, у суду немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що за час спільного проживання подружжям було побудовано незавершений будівництвом житловий будинок, готовністю 80%, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Цей факт підтверджується дозволом на право виконання будівельних робіт на ім'я ОСОБА_3, копією будівельного паспорта, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2017 року, розподіл якого в співвідношенні найближчому до 1/2 та 1/2 можливо, копією договору купівлі-продажу незакінченої будівництвом квартири від 19.06.1999 року, з котрого видно, що ОСОБА_1 продав належну йому нерухомість, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, згідно з якими подружжя позивача та відповідача спільно будували житловий будинок по АДРЕСА_1 житловий будинок на сьогодні не завершений будівництвом.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

У відповідності до ч.3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

В судовому засіданні встановлено, що незавершене будівництво житлового будинку знаходиться на земельній ділянці, наданій у користування відповідачці, з пропозицією укласти договір щодо цього майна в орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, ніхто не звертався.

Тому позов у частині визнання незавершеного будівництвом житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя є незаконним, необґрунтованим і безпідставним.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 356, 357, 358, 364 ЦК України виділ частки майна можливий із спільної часткової власності осіб, котрим таке майно належить на праві спільної часткової власності.

В судовому засіданні позивач не довів, що спірне незавершене будівництво житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 належить сторонам на справі спільної часткової власності.

Згідно зі ст.ст. 12 ч.3, 81 ч.1 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з вищенаведеного позов і в цій частині є необґрунтованим, незаконним і таким що не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ч.1, ч.2 п.2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи вищезазначене, судові витрати з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

На підставі ст.ст. 331 ч.3, 356-358, 364 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання об'єкта незавершеного будівництва спільною сумісною власністю подружжя та виділ в натурі Ѕ його частки - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. І. Гуцол