ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2898/18 Номер провадження 22-ц/814/537/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Лобова О.А., Пікуля В.П.,

за участі секретеря Зеленської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонним судом Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку « Приватбанк» на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 року,

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Просило суд ухвалити рішення яким, стягнути з відповідача - ОСОБА_3 на Користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 15529, 33 грн. за кредитним договором №б/н від 20 березня 2012 року та судові витрати у розмірі 1762, 00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором від 20 березня 2012 року, що призвело до виникнення заборгованості, зокрема не сплачено банку кредитні кошти, відсотки за користування кредитними коштами та інші передбачені кредитним договором платежі, що і стало підставою для звернення АТ КБ «Приватбанк» з даним позовом до суду.

10 жовтня 2018 року судом першої інстанції явку представника позивача визнано обов'язковою, для надання особистих пояснень по справі.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 жовтня 2018 року витребувано від АТ КБ «Приватбанк» повний розрахунок заборгованості відповідачки ОСОБА_3 згідно кредитного договору № б/н від 20 березня 2012 року з обов'язковим зазначенням тіла кредиту.

При цьому суд зазначив, що у разі неможливості надати суду для огляду у судовому засіданні оригінали витребуваних документів, надіслати на адресу суду їх належним чином засвідчені копії.

Роз'яснено уповноваженим особам АТ КБ "Приватбанк", що відповідно до ч.ч. 7 та 8 ст. 84 ЦПК України:особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Явку представника позивача визнано обов'язковою.

06 листопада 2018 року на електронну адресу суду першої інстанції надійшла відповідь на ухвалу суду від 30 жовтня 2018 року з додатками до неї.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Мотивовано тим, що представник АТ КБ «Приватбанк» без поважних причин не прибув у судові засідання та без поважних причин не подав для дослідження в судовому засіданні витребувані ухвалою суду докази, які необхідні для вирішення спору.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, шо у банка відсутня технічна можливість надати більш детальні розрахунки, про що вони своєчасно надали відповідь суду, та в матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що не суперечить вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, а тому підстав для залишення позову без розгляду не було.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» без розгляду, суд першої інстанції послався на те, що фактичне не надання розрахунку заборгованості та неявка представника позивача позбавила суд можливості вирішити питання щодо прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах, тобто вирішити спір по суті.

Проте колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою суду від 30 жовтня 2018 року витребувано докази, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: повний розрахунок заборгованості відповідачки згідно кредитного договору № б/н від 20 березня 2012 року з обов'язком зазначення тіла кредиту.

06 листопада 2018 року на виконання вимог ст. 84 ЦПК України позивач повідомив суд про технічну неможливість подати більш детальний розрахунок, та для можливості з'ясування обставин справи, надав випису по кредитному рахунку ОСОБА_3 за період з 01 січня 1999 року по 30 жовтня 2018 року.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що позивачем при подачі позовної заяви було подано розрахунки заборгованості за договором №б/н від 20 березня 2012 року в період з 20 березня 2012 року по12 липня 2017 року та в подальшому виписку по рахунках відповідача. Тобто, відповідачем були надані докази які він вважав достатніми для розгляду справи.

Частиною ч.7, ч.10 ст. 84 ЦПК України передбачено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали. У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин неподання доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Аналіз даної норми закону приводить до висновку, що визначальною умовою залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є неповажність причини неподання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору.

Разом з тим, слід зазначити, що неподання позивачем належних доказів є підставою для відмови у задоволенні позову, а не залишення позовної заяви без розгляду, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тобто, сторони не позбавлені можливості скористатися своїми процесуальними правами з метою доведення обставин, на які вони посилаються.

Відповідач вправі надати власний розрахунок заборгованості, залучити спеціалістів чи експертів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що обрахунок заборгованості здійснюється на підставі умов договору та платіжних операцій, які здійснювалися сторонами, а не на підставі розрахунку наданого банком.

Отже, розрахунок є допоміжним елементом при вирішенні спору та не є беззаперечним доказом на підтвердження розміру заборгованості, а отже і не позбавляє суд можливості встановити дійсні обставини справи та розмір заборгованості, а відповідача захистити свої права та інтереси в межах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В ч. 5 цієї ж статті зазначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2018 року разом з позовною заявою від представника Банку до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги він підтримує повністю, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ КБ «Приватбанк» відсутні, просить розглянути справу за його відсутності та винести рішення, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Отже, позивачем надано суду клопотання про розгляд справи без його участі, що відповідає вимогам ст. 257 ЦПК України. Також слід зазначити, що ухвала суду не містить правових висновків відносно неможливості розгляду справи у відсутності представника Банку.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того, що ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції повинна бути скасована, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 21 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати, цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2019 року

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: О. А. Лобов

В. П. Пікуль