Дата документу 30.08.2019
ЄУ № 420/953/19
Провадження №2-о/420/233/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря Войтенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа - Білолуцька селищна рада Новопсковського району Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначила, що її мати ОСОБА_3 з 18.02.1989 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

У період з листопада 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник проживала разом з вітчимом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , разом вони вели спільне господарство, спільний побут. ОСОБА_1 доглядала за своїм вітчимом, тому що через похилий вік він потребував стороннього догляду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 9.3000 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопсковської селищної ради, згідно державного акту НОМЕР_1 від 14.02.2003 року та залишок згідно сертифікату серії НОМЕР_8 від 03.01.1997 року.

Заявник вказує, що за її заявою 22.06.2012 року державним нотаріусом Новопсковської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №126/12. Проте, постановою від 05.11.2018 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 , оскільки не встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

Посилаючись на вказані обставини, заявник ОСОБА_1 просила суд встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з листопада 2006 року і подень смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.06.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 05.07.2019 року.

В судовому засіданні представник заявника надав пояснення згідно обставин, викладених у заяві. Зазначив, що вважає ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги, як таку, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Просив задовольнити вимоги ОСОБА_1

Заявник ОСОБА_1 в судовому засідання підтримала доводи свого представника та пояснила, що її вітчим ОСОБА_2 проживав разом з її матір`ю близько 50 років в будинку, що належав ОСОБА_3 та був розташований в смт. Новопсков. Після того, як мати тяжко захворіла, ОСОБА_1 забрала її разом з вітчимом до себе в смт Білолуцьк. ОСОБА_2 періодично навідувався в смт Новопсков, щоб доглянути за будинком та отримати пенсію. Після того, як померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 залишився проживати разом з ОСОБА_1 в смт Білолуцьк, а коли він помер ОСОБА_1 його поховала в смт Новопсков. Дітей ОСОБА_2 не мав.

Представник заінтересованої особи -Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ради, проти задоволення вимог, зазначених в заяві не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.05.1950 року Ново-Псков сільЗАГС, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_9 від 22.02.2019 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища НОМЕР_10 від 22.02.2019 року.

З 18.02.1989 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується вказаним вище витягом НОМЕР_10 від 22.02.2019 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 05.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , про що надане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07.03.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції у Луганській області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 9.3000 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новопсковської селищної ради, згідно державного акту НОМЕР_1 від 14.02.2003 року та залишок згідно сертифікату серії НОМЕР_8 від 03.01.1997 року.

З матеріалів спадкової справи №126 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вбачається, що 08.06.2012 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 Інформації про інших спадкоємців матеріали справи не містять.

Постановою державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори від 05.11.2018 року спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем.

З 19.11.1966 року ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_5 , виданого 06.04.2000 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області.

Згідно акту підтвердження проживання без реєстрації, складеного 20.09.2018 року депутатом Білолуцької селищної ради ОСОБА_4 . - ОСОБА_2 з листопада 2006 року по березень 2012 року проживав в будинку АДРЕСА_1 .

З акту про сумісне проживання №2822 від 29.10.2018 року та довідки №2824 від 29.10.2018 року, виданими виконавчим комітетом Білолуцької селищної ради Новопсковського району Луганської області, вбачається, що ОСОБА_2 з листопада 2006 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_1 , яка доглядала за ним та вела спільне господарство.

Відповідно до інформації №926 від 24.11.2014 року, виданою виконкомом Білолуцької селищної ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, одна зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вона знала особисто. Коли мати заявника ОСОБА_3 захворіла, ОСОБА_1 в листопаді 2006 року забрала її до себе в смт. Білолуцьк разом з вітчимом ОСОБА_2 , оскільки той перебував у похилому віці. Після смерті матері вітчим залишився проживати разом з ОСОБА_1 у її будинку, але періодично приїзжав до смт Новопсков доглянути за будинком та отримати пенсію. ОСОБА_2 помер через два роки після смерті своєї дружини, його похованням займалась ОСОБА_1 Свідку ОСОБА_5 відомо, що заявник здійснювала догляд за ОСОБА_2 , прибирала, прала.

Свідок ОСОБА_6 надала пояснення, що у зв`язку з хворобою матері у листопаді 2006 року ОСОБА_1 забрала її до себе в смт Білолуцьк разом з вітчимом ОСОБА_2 Вітчим іноді навідував смт Новопсков, щоб доглянути за будинком та отримати пенсію. Свідок ОСОБА_6 з 2006 року постійно бачила ОСОБА_2 в будинку та на городі ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що вони разом жили. ОСОБА_1 здійснювала догляд за вітчимом, вони вели спільне господарство. Похованням ОСОБА_2 займалась заявник. Свідку відомо, що дітей у померлого не було. ОСОБА_6 підтвердила, що з листопада 2006 року по 2012 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю.

Проаналізувавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що крім факту спільного проживання, наданими поясненнями не доведено факт проживання однією сім`єю, якій притаманне ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 був забезпечений жилим приміщенням в іншому населеному пункті, в якому був зареєстрований і постійно проживав, а у зв`язку з погіршенням стану здоров`я своєї дружини він вимушено та тимчасово проживав у ОСОБА_1 , що саме по собі не створює сім`ю.

Крім того, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 18.02.1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з якою спільно проживав, був пов`язаний спільним побутом, мав взаємні права та обов`язки у розумінні ст. 3 СК України, а тому неможливо вважати, що протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися відносини, що притаманні сім`ї.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.258, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 04.12.2001 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Білолуцька селищна рада Новопсковського району Луганської області, , адреса: вул. 1-го Травня, 4, смт Білолуцьк, Новопсковський район, Луганська область.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий