Справа № 344/5712/17
Провадження № 2/344/651/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Науково-дослідного і проектного інституту про визнання незаконним та скасування п.1.1 наказу №18 від 30.01.2017 року "Про зміну істотних умов праці"; визнання незаконним та скасування наказу №68-к від 03.04.2017 року "Про припинення трудового договору (контракту)"; поновлення на посаді економіст; стягнення 6 633,00 грн. оплати за вимушений прогул та 25 000,00 грн. моральної шкоди; стягнення витрат на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Науково-дослідного і проектного інституту про визнання незаконним та скасування п.1.1 наказу №18 від 30.01.2017 року "Про зміну істотних умов праці", визнання незаконним та скасування наказу №68-к від 03.04.2017 року "Про припинення трудового договору (контракту)", поновлення на посаді економіст, стягнення 6 633,00 грн. оплати за вимушений прогул та 25 000,00 грн. моральної шкоди, стягнення витрат на правову допомогу, мотивуючи тим, що з 12.09.2005 року по 03.04.2017 року працювала у Публічному акціонерному товаристві «Укрнафта» Науково-дослідному і проектному інституті, спочатку на посаді інженера відділу техніко-економічних досліджень, а з 01.02.2007 року на посаді економіста. Посадовий оклад становив 5400 грн., з 2005 року по 2015 рік була членом профспілкового комітету. За весь свій багаторічний стаж роботи (12 років) жодних доган чи зауважень від адміністрації вона не отримувала. 21.11.2016 року адміністрація підприємства ознайомила її з наказом № 210 від 21.11.2016 року «Про змінии в організаційній структурі та скорочення чисельності і штату працівників НДПІ ПАТ «Укрнафта», згідно якого з 01.02.2017 року ліквідується відділ техніко-економічних досліджень чисельністю 1 шт. од. та скорочується одна посада економіста, того ж дня її було попереджено про наступне вивільнення та для заміщення їй пропонувалися посади на інших підприємствах ПАТ «Укрнафта» по всій Україні, а також місця працівників, які перебувають у декретній відпустці, тобто тимчасово вакантні посади. З особистих причин, а саме, мати позивачки інвалід першої групи потребує постійного догляду, а також у неї двоє неповнолітніх дітей, чоловік учасник АТО та військовозобов`язаний, а тому не могла погодитись на таку пропозицію.

30.01.2017 року адміністрацією НДПІ було видано наказ № 18 «Про зміну істотних умов праці», згідно якого з 01.04.2017 року їй було зменшено посадовий оклад з 5410 гри. до 5100 гри. і одночасно встановлено режим неповного робочого часу 4 години в день з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (тобто скорочено 0,5 шт.од.). 30.01.2017 року профком ППО НДПІ ПАТ «Укрнафта» відмовив адміністрації у погодженні умов даного наказу, мотивуючи свою відмову відсутністю реальних змін в організації виробництва і праці на підприємстві і як наслідок неправомірністю змін істотних умов праці. Позивачка не погодилась із даним наказом, оскільки фактично їй було запропоновано при збереженні обсягу її посадових обов`язків працювати половину робочого дня за знижену більш як на половину заробітну плату, що є несправедливим. 03.04.2017 року було видано наказ директора НДПІ ПАТ «Укрнафта» № 68-к, яким позивачку звільнено з посади економіста на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. За таких умов і за відсутності згоди профспілкового органу і на зміну істотних умов, і на її скорочення адміністрація не мала права і підстав змінювати її умови праці, тобто колишні умови праці могли бути збереженими для неї, а її звільнення за п.6 ст.36 КЗпП України не відповідає закону. На час звільнення позивачка була вагітною, а тому відповідно до статті 184 КЗпП це є ще однією перешкодою для звільнення. Неправомірні дії адміністрації щодо зміни істотних умов праці пов`язує з неможливістю звільнити її за п.1 ст.40 КЗпП України за відсутності згоди профоргану, економією коштів та виплату вихідної допомоги, передбаченої законодавством та колективним договором, а також з її активною діяльністю члена профспілкового комітету і часто принциповою позицією у відстоюванні трудових прав працівників. 83 працівники НДПІ звернулися до голови правління ПАТ «Укрнафта» із колективним листом з проханням залишити позивачку на роботі, однак це не перешкодило її звільненню. Із 04.04.2017 р. позивачка не працює. Відповідно строк, що сплив із зазначеної дати до дня поновлення на роботі є вимушений прогул. Середній заробіток за час вимушеного прогулу на день подання позову становить 6 633 грн., виходячи з такого розрахунку: 48643,12/6 міс./22=368,5 грн. її середньоденний заробіток. 368,5x18=6 633 грн. середній заробіток за 18 днів вимушеного прогулу (станом на 01 травня). Вказані накази № 18 та 68-к видані з прямим умислом, оскільки як роботодавець відповідач не міг не знати про відсутність підстав для зміни істотних умов праці. Позивачка неодноразово викликалась до директора НДПІ, де в присутності голови профкому керівництвом на неї чинився психологічний тиск з метою змусити її звільнитись з роботи. Позивачка неодноразово вказувала на порушення вимог Кодексу законів про працю України, просила перевести її на вакантну посаду інженера нафтопромислового відділу, в чому їй було відмовлено з тих підстав, що вона жінка, а в цьому відділі керівництво бачить чоловіка.

Таке умисне порушення трудових прав глибоко вразило позивачку та завдало моральної шкоди у вигляді душевних страждань, які вона зазнала через протиправну поведінку щодо неї, приниження честі і гідності, створення нестерпних умов праці, погіршення стану здоров`я, вимушених змін у її житті та неможливості професійно реалізувати себе. Маючи складну ситуацію в особистому житті, залишилась без заробітку і перебуває в складному матеріальному становищі, що спричинило пов`язані з цим негативні зміни в її житті. Розмір моральної шкоди оцінює в 25 тис. грн., оскільки право на працю є конституційним правом, яке охороняється Конституцією України, законами, а також Конвенцією із захисту прав людини і основоположних свобод і такий розмір відшкодування є адекватним серйозності порушення закону, стражданням, статусу роботодавця та з превентивних міркувань, оскільки стримає відповідача від майбутніх аналогічних порушень.

16.08.2017 року представник ПАТ "Укрнафта" подав до суду заперечення відповідно до якого просив у задоволенні позову про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та судових витрат відмовити, всі понесені судові витрати по справі покласти на відповідача з наступних підстав. Відповідно до «Положення про НДПІ ПАТ «Укрнафта» директор здійснює оперативне керівництво діяльністю НДПІ та наділяється відповідно до чинного законодавства України всіма необхідними повноваженнями для виконання функціональних обов`язків. Згідно з ч.3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Дана норма ГК України надає підприємству свободу та право в прийнятті рішення щодо чисельності працівників та складання штатного розпису. З метою оптимізації організаційної структури, покращення продуктивності праці, раціонального використання трудових ресурсів, підвищення продуктивності праці для забезпечення безперебійної та ефективної роботи НДПІ у відповідності до мети і предмету діяльності, визначених в Положенні про НДПІ ПАТ "Укрнафта", директором інституту видано наказ № 210 від 21.11.2017 р. "Про зміни в рганізаційній структурі та скорочення чисельності і штату працівників НДПІ ПАТ Укрнафта".

Адміністрація НДПІ завчасно повідомляла ППО про

заплановані заходи, голова ППО погоджував наказ № 210 від 21.11.2016 року, проводились спільні консультації адміністрації і ППО про заходи щодо запобігання звільненням. Працівники, посади яких підлягали скороченню, були повідомлені не пізніше ніж за 2 місяці до запланованих вивільнень. Впродовж всього терміну попередження їм пропонувались вакантні посади в межах ПАТ «Укрнафта». Позивачці тричі пропонувались вакантні посади, однак позивачка жодного разу не виявляла бажання зайняти жодну із запропонованих посад.

В процесі реалізації змін в організації виробництва і праці, визначених наказом № 210, враховуючи відмову профспілки щодо надання згоди на звільнення працівників, роботодавець продовжуючи трудові відносини з працівниками та користуючись наданим йому правом, для досягнення мети щодо раціоналізації робочих місць, 30.01.2017 року видав Наказ№ 18 «Про зміну істотних умов праці».

Який вподальшому 03.04.2017 року Наказом ПАТ "Укрнафта" НДПІ №68-к про припинення трудового договору(контракту) ОСОБА_1 , економіста структурного підрозділу: відділу техно-економічних досліджень, було звільнено у зв"язку із відмовою працівника від продовження роботи у зв"язку із зміною істотних умов праці, згідно п.6 ст. 36 КЗпП України. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

16.11.2018 року представник відповідача надав до суду пояснення, яким просив в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с.160-162).

23.11.2018 року позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просила визнати незаконними та скасувати п.1.1. Наказу директора НДПІ ПАТ "Укрнафта" №18 від 30.01.2017 року "Про зміну істотних умов праці", визнати незаконними та скасувати наказ директора НДПІ ПАТ "Укрнафта" №68-к від 03.04.2017 року "Про припинення трудового договору(контракту), поновити на посаді економіст в НДПІ ПАТ "Укрнафта", стягнути з НДПІ ПАТ "Укрнафта" на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.04.2017 року до дня поновлення на роботі та 25 000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди (а.с. 171, 172).

24.01.2019 року представник відповідача подав додаткові пояснення (а.с.182, 183).

Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задоволити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточненя позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в повному обсязі з підстав наведених у запереченні, в поясненнях та додаткових поясненнях.

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 працювала у ПАТ "Укрнафта" НДПІ з 12.09.2005 року по 03.04.2017 року на посаді інженера відділутехніко-економічних досліджень, а з 01.02.2007 року на посаді економіста (а.с. 6).

Відповідно до ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою 04 лютого 1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцю.

Так, Наказом директора НДПІ ПАТ «Укрнафта» № 157 від 04.10.2016 року з метою підвищення операційної ефективності НДПІ ПАТ "Укрнафта" та вдосконалення його організаційної структури, відповідно до п. 1.7. було створено підрозділ Економічну службу чисельністю 8 штатних одиниць (а.с.140).

Підставою для обрання кандидатур на укомплектування економічної служби стали доповідна записка начальника відділу техніко-економічних досліджень ОСОБА_2 та заяви працівників. Чотири працівники із семи відділу техніко-економічних досліджень переведено до економічної служби, а саме, начальника служби ОСОБА_2 , провідних економістів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , інженера 2 категорії ОСОБА_5 (а.с.166).

Працівники: інженер 1 кат. ОСОБА_6 та інженер ОСОБА_7 за власним бажанням переведено на інші посади в НДПІ на умовах строкового трудового договору. Позивачка ОСОБА_1 займала посаду економіста. Дані обставини визнаються сторонами, а тому доказуванню не підлягають.

Посилання позивачки, що перейти у новостворену економічну службу їй не було запропоновано, хоч відповідно до ст.42 КЗпП України вона мала переважне право на залишення на роботі. Економічну службу в НДПІ ПАТ «Укрнафта» було створено 04.10.2016 року, а наказ №210 «Про зміни в організаційній структурі та скорочення чисельності і штату працівників НДПІ ПАТ "Укрнафта» видано 21.11.2016 року, яким з 01.02.2017 року ліквідовувався відділ техніко-економічних досліджень, пп.1.2. п.1(а.с.8).

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При проведенні змін істотних умов праці не застосовуються норми щодо переважного права залишення на роботі та норми чинного трудового законодавства не містять вимог щодо обов`язку роботодавця працевлаштування працівника, адже сама зміна істотних умов праці передбачає продовження роботи, однак у змінених умовах.

Переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад, а у даному випадку мало місце скорочення посади позивачки, яка була єдиною в НДПІ ПАТ «Укрнафта».

Відповідно до п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо. Норми КЗпПУкраїни, зокрема, коментар до ст.32 та ст.40 вказують на те, що скорочення штату або чисельності працівників хоча б на одну штатну одиницю, безумовно, визнається одним з окремих випадків зміни в організації виробництва і праці. Скорочення чисельності і штату працівників в НДПІ впроваджувалось з метою оптимізації організаційної структури, раціонального використання трудових ресурсів-заходи, що характеризуються в розумінні раціоналізації робочих місць.

Як вбачається з матеріалів справи адміністрацією НДПІ з дотриманням вимог чинного законодавства про впровадження змін в організації виробництва і праці завчасно 05.10.2016 року № 03-12/2575, №03-12/2574, №03-12/2573 та 25.10.2016 року №158/05 було повідомлено голів профспілки, ОПК, ППО про заплановані заходи(а.с. 52-57). Голова ППО НДПІ ОСОБА_9 отримав повідомлення про скорочення посад та можливість вивільнення працівників за п. 1 ст.40 КЗпП України починаючи з 06.01.2017 року. Та надав відповідь зазначивши, що взалежності від фактичної частини працівників, які підпадають під реальне вивільнення у загальній чисельності, залежить порядок і порядок отримання згоди профкому на розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України. Якщо вона перевищує 5% від чисельності колективу - крім згоди профкому НДПІ слід також отримати згоду у вищестоящих органах профспілки(пп.2.1.-2.4 Галузевої угоди та п.2.1.8. Колективного договору) (а.с.58).

Як вбачається з матеріалів справи голова ППО ОСОБА_9 погоджував наказ №210 «Про зміни в організаційній структурі та скорочення чисельності і штату працівників НДПІ ПАТ «Укрнафта» від 21.11.2016 року(а.с.61,62) та наказ №130-к від 21.11.2016 року "Про скорочення чисельності штатупрацівників НДПІ ПАТ "Укрнафта" (а.с.163, 164).

Проводились спільні консультації адміністрації і ППО про заходи щодо запобігання звільненням, що підтверджується копією протоколу від 21.11.2016 року. Відповідно до якого було встановлено, що загальна чисельність працюючих НДПІ на день засідання 404 чол. Кількість посад, що підлягають скороченню в процентному співвідношенні до облікової чисельності складає 1,73% в порівнянні із запланованими -11%. Голова ППО ОСОБА_9 повідомив, що присутні члени профкому НДПІ приймають до уваги надану адміністрацією інституту інформацію про проведені заходи щодо пом"якшення несприятливих наслідків звільнення та зведення їх кількості до мінімуму в роботі з працівниками НДПІ. Вивільнення працівників, що підлягають скороченню необхідно провести з дотриманням норм чинного законодавства та Положення Колективного договору ПАТ "Укрнафта"(а.с.59) та копією протоколу засідання комісії з вивчення переважного права на залишення на роботі серед працівників посади яких підлягають скороченню, створеної наказом НДПІ №210 від 21.11.2016 року (а.с.60).

Дані обставини в судовому засіданні були підтверджені свідком головою ППО ОСОБА_9 .

Наказ №130-к "Про скорочення чисельності і штату працівників НДПІ ПАТ "Укрнафта" від 21.11.2016 року є чинним, у відповідності до положень ч.3 ст. 32 КЗпП України у такому разі допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Статтею 38 Закону України про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності встановлено повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації. Системний аналіз вказаних норм дає підстави вважати, що допускається зміна істотних умов праці та зміна в організаційній структурі підприємства, установи, організації, без погодження з виборним органом первинної профспілкової організації. Такі зміни є можливими за умови, що вони викликані змінами в організації виробництва і праці та про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці.

Аналогічного правового висновку дійшов Івано-Франківський апеляційний суд у Постанові від 10.12.2018 року винесеній по справі №343/1546/18. У Постанові зазначено, що зміни організаційної структури та штатного розпису, а саме виключення із штатного розпису відділів, служб, цехів - являються змінами в організації виробництва і праці(а.с.186-188).

30.12.2016 року №01.1-28/3395 в.о.директора інституту ОСОБА_8 звернувся з поданням до голови ППО НДПІ ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_9 для надання згоди на звільнення чотирьох працівників інституту, згідно п.1 ст.40 КЗпП України: зокрема ОСОБА_1 економіста відділу техніко-економічних досліджень. Працівникам були запропоновані для переведення інші посади, наявні в ПАТ "Укрнафта". Станом на дату подання жоден з працівників не надав згоди перейти на іншу роботу(а.с.97).

Та листом ППО НДПІ ПАТ "Укрнафта" за підписом голови профкому ОСОБА_9 від 10.01.2017 року було повідомлено директора НДПІ ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_10, що за розглядом подання адміністрації НДПІ від 30.12.2016 року №01.1-28/3395 про розірвання трудових договорів з працівниками НДПІ ПАТ "Укрнафта", зокрема, ОСОБА_1 за ініціативою адміністрації за п.1 ст.40 КЗпП(скорочення чисельності або штату) профкомом відмовлено у дачі згоди на звільнення за п.1 ст.40 КЗпП працівника, зокрема ОСОБА_1 (а.с.98, на звороті витяг з протоколу ППО).

Працівники, посади яких підлягали скороченню, були повідомлені за 2 місяці до запланованих вивільнень в тому числі і позивачка (а.с.65).

Впродовж всього терміну попередження позивачці тричі пропонувались вакантні посади в межах ПАТ «Укрнафта», однак позивачка жодного разу не виявила бажання зайняти жодну із запропонованих посад, що підтверджується пропозицією зайняти посаду в ПАТ "Укрнафта" від 21.11.2016 року, 20.12.2016 року, 03.01.2017 року(а.с.65-96). Факт відмови від пропозицій позивачка пояснила тим, що на її утриманні перебувала хвара мати, двоє неповнолітніх дітей, чоловік учасник АТО та військовозобов"язаний (а.с.27, 28).

06.01.2017 року №17-02 ППО голова ППО НДПІ ОСОБА_9 звернувся з листом до голови Правління ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_11 та директора НДПІ ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_10 про розгляд пропозиції щодо поступового створення постійних робочих місць для працівників НДПІ, посади яких підпали під скорочення і у зв"язку з чим змушені були перейти на наявні тимчасові посади працівників НДПІ, які перебувають у відпустках для догляду за дитиною (декретні місця) або будуть знаходитися у стані простою. Станом на 06.01.2016 року в НДПІ 15 інженерно-технічних працівників, які працюють по строкових договорах, а також 4 працівника, які можуть бути переведені у простій (1 економіст та 3 водія). Підстава: звернення працівників (а.с.23-25).

Листом від 19.01.2017 року №01.07-25/0119 в.о. директора інституту ОСОБА_8 звернувся до голови ППО НДПІ ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_9 для погодження змін істотних умов праці працівникам механо-транспортного відділу та відділу техніко-економічних досліджень з 01.04.2017 року (а.с.99).

Та листом від 30.01.2017 року № 17-09/ППО, ППО НДПІ ПАТ "Укрнафта" за підписом голови профкому ОСОБА_9 було надано відмову, яка містить приписи щодо відсутності в НДПІ змін в організації виробництва і праці, проте, наказ № 210 про запровадження таких змін з метою оптимізації організаційної структури та раціоналізації робочих місць був погоджений головою ППО (а.с.100).

В процесі реалізації змін в організації виробництва і праці, визначених наказом № 210, враховуючи відмову профспілки щодо надання згоди на звільнення працівників, роботодавець продовжуючи трудові відносини з працівниками та користуючись наданим йому правом, для досягнення мети щодо раціоналізації робочих місць, 30.01.2017 року видав наказ №18 «Про зміну істотних умов праці». Даним наказом п.1.1. Економісту відділу техніко-економічних досліджень ОСОБА_1 . встановлено посадовий оклад у розмірі 5 100 грн., режим неповного робочого часу 4 години в день з понеділка по п"ятницю з 8 до 12 години з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. З даним наказом позивачка ознайомлена про що свідчить її підпис. Та відповідно до листа - погодження до наказу від 30.01.2017 року №18 "Про зміну істотних умов праці" за поданням начальника служби кадрів ОСОБА_12 . Даний наказ був погоджений усім керівним складом. Голова ППО НДПІ ОСОБА_9 . зазначив ознайомлений, не погоджує, обгрунтування і погодження вказано у листі №17-09 ППО від 30.01.2017 року (а.с.13-15).

Отже, наказ № 18 від 30.01.2017 року являється правовим документом про зміну істотних умов праці для працівників вказаних відділів НДПІ, зумовлений змінами в організації виробництва і праці, що передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але в нових умовах. Згідно наказу № 18, розмір заробітної плати, зазначений для позивачки, не порушує умови, встановлені законодавством та колективним договором, оскільки визначений з дотриманням гарантій мінімальної заробітної плати та Схеми коефіцієнтів співвідношень посадових окладів. Крім того, позивачці було відомо, що встановлення неповного робочого часу змовлене виробничою необхідністю, змінами в організаційній структурі та передбачає виконання меншого кола обов`язків.

Саме п.3. ст. 32 КЗпП України вказує на те, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Про зміну істотних умов праці позивачка, була письмово повідомлена 30.01.2017 року листом №01.7-25/0186, їй було відомо, що встановлення неповного робочого часу зумовлене виробничою необхідністю, змінами в організаційній структурі, що передбачає виконання меншого кола обов`язків (а.с.103).

30.01.2017 року було винесено наказ №21 "Про тимчасовий штатний розпис" відповідно до якого було зобов"язано начальника служби кадрів підготувати тимчасовий штатний розпис керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, робітників НДПІ загальною чисельністю 4 шт. од., введення в дію з 01.02.2017 року (а.с.141, 142).

Наказом № 18 "Про зміну істотних умов праці" від 30.01.2017 року позивачці встановлений посадовий оклад, не порушуючи при цьому норми ч.4 ст.97 КЗпП України, а саме, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Крім того, адміністрацією НДПІ 31.03.2017 року, 03.04.2017 року було надіслано позивачці листи з проханням надати у письмовій формі своє рішення про згоду на зміну істотних умов праці або відмову від продовження роботи в зв"язку із зміною істотних умов праці. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивачка зазначила, що не згідна згідно з порушенням КЗпП України та відмовою від переведення на вакансію інженера нафтопромислового комплексу(а.с.105). Про що були складені відповідні акти у присутності позивачки та затверджений керівним складом НДПІ в тому числі і головою ППО НДПІ ПАТ "Укрнафта" ОСОБА_9 (а.с.104, 106).

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування п.1.1 наказу №18 від 30.01.2017 року "Про зміну істотних умов праці" є безпідставною, не обгрунтованою та таукою, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до копії Наказу № 80 від 03.04.2017 року "Про внесення змін в штатний розпис НДПІ", посада економіста відділу техніко-економічних досліджень була виведена з тимчасового штатного розпису(а.с.143). Наказ № 80 від 03.04.2017 року видано в результаті відмови позивачки від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, оскільки пунктом 2 наказу передбачено його введення з наступного дня після звільнення ОСОБА_1 з роботи 04.04.2017 року.

У зв`язку із відсутністю згоди профкому на вивільнення позивачки, з метою довершення права підприємства, передбаченого ст.64 Господарського кодексу України на самостійне визначення організаційної структури, чисельності і штатного розпису та не допущення порушення норм чинного трудового законодавства відділ техніко-економічних досліджень та механо-транспортний відділ введено до тимчасового штатного розпису НДПІ ПАТ «Укрнафта» з 01.02.2017 року.

В результаті проведення раціоналізації робочих міст, в НДПІ ПАТ "Укрнафта" скорочено (ліквідовано) три відділи, а саме: відділ інженерних вишукувань (1 шт.од.), відділ техніко-економічних досліджень (1 шт. од.), механо-транспортний відділ (4 шт.од.), що підтверджується новою організаційною структурою, яка вводилась в дію з 01.02.2017 року (а.с.133) та переліком змін № 1 до штатного розпису, який введено з 01.02.2017 року (а.с.130).

Відповідно до п.6. ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору, зокрема, є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

А тому, 03.04.2017 року Наказом ПАТ "Укрнафта" НДПІ №68-к про припинення трудового договору(контракту) ОСОБА_1 , економіста структурного підрозділу: відділу техно-економічних досліджень, було звільнено у зв"язку із відмовою працівника від продовження роботи у зв"язку із зміною істотних умов праці, згідно п.6 ст. 36 КЗпП України. Підстави звільнення: 1. Наказ НДПІ від 30.01.2017 року №18 "Про зміну істотних умов праці". 2. Попередження про наступну зміну істотних умов праці від 30.01.2017 року, незгода працівника. Позивачка була повідомлена про винесення даного наказу, де зазначила, що не згідна згідно порушенням КЗпП та відмовою переведення на вакансію інженера нафтопромислового відділу, 03.04.2017 року(а.с.21). Як було встановлено в судовому засіданні відповідно до Положення про нафтопромисловий відділ та вимог посадової інструкції, виконання завдань та обов`язків за даною посадою, зокрема, дослідження процесів гідророзриву пласта в лабораторних і промислових умовах, потребує спеціалістів відповідного напрямку підготовки (а.с.134, 135).

Відповідно до довідки від 03.04.2017 року №01.1-17/81 з ОСОБА_1 було проведено повний розрахунок.

Отже, упродовж двох місяців з моменту вручення попередження про наступну зміну істотних умов праці позивачка ніяким способом не надавала адміністрації НДПІ інформації щодо прийнятого нею рішення.

З метою забезпечення гарантії щодо можливості працівника змінити своє рішення, в день звільнення 03.04.2017 року в кабінеті директора НДПІ позивачці в присутності Голови ППО ОСОБА_9 було повторно вручено лист № 01.7/25-582 для з`ясування остаточного рішення, прийнятого працівником. ОСОБА_1 знову виявила свою незгоду, про що свідчить її запис в листі та складений відповідний Акт. Саме присутність при цьому Голови ППО, який наділений правом представляти і захищати права та інтереси членів профспілок, спростовує будь-які звинувачення щодо здійснення психологічного тиску на позивачку. Також норми чинного законодавства не передбачають необхідності згоди профспілкового комітету при звільненні з роботи за п.6. ст. 36 КЗпП України.

Згідно наказу № 68-к від 03.04.2017 року з відповідачем було припинено трудовий договір 03.04.2017 року.

Крім того, однією із перелічених підстав неправомірного звільнення із займаної посади позивачка зазначає, що на момент звільнення вона була вагітною, що є порушенням ст. 184 КЗпП України. Як вбачається із наданого заключення ЛКК 3 міського клінічного пологового будинку від 24.04.2017 року виданої ОСОБА_1 встановлено діагноз: вагітність 6-7 тижнів (а.с.29). Проте, як було встановлено в судовому засіданні та не заперечується самою позивачкою на момент звільнення 03.04.2017 року ОСОБА_1 жодним чином не повідомляла адміністрацію НДПІ про те, що вона вагітна, та відповідно не надавала будь-яких підтверджуючих документів.

Беручи до уваги вищезазначені обставини суд приходить до обгрунтованого висновку, що звільнення позивачки відбулося правомірно у відповідності до норм чинного законодавства, а тому позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказу №68-к від 03.04.2017 року "Про припинення трудового договору (контракту)" є безпідставною, не обгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про поновлення на посаді економіст, стягнення 6 633,00 грн. оплати за вимушений прогул то суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги є похідними від первісних позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, а тому суд приходить до висновку, що дані позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Вимога позивачки про стягнення моральної шкоди, за незаконне, на її думку, звільнення, яке начебто призвело до душевних страждань, приниження честі і гідності, погіршення стану здоров`я та неможливості професійно реалізувати себе є безпідставною. Зі сторони відповідача жодних порушень трудового законодавства не відбулося та моральної шкоди позивачці не завдано, а тому підстави для задоволення вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. відсутні.

Беручи до уваги вищезазначене суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачці слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 42, 184 КЗпП України, ст. 15 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Науково-дослідного і проектного інституту про визнання незаконним та скасування п.1.1 наказу №18 від 30.01.2017 року "Про зміну істотних умов праці"; визнання незаконним та скасування наказу №68-к від 03.04.2017 року "Про припинення трудового договору (контракту)"; поновлення на посаді економіст; стягнення 6 633,00 грн. оплати за вимушений прогул та 25 000,00 грн. моральної шкоди; стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 30.09.2019 року.

Суддя Пастернак І.А.