Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 376/1336/15-ц

провадження № 61-13013св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: Сквирська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року в складі колегії суддів: Голуб С. А., Іванової І. В., Таргоній Д. О.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 , треті особи: Сквирська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що з 14 листопада 1963 року вона перебувала

у шлюбі з ОСОБА_5 29 серпня 1985 року рішенням Виконавчого комітету Сквирської міської ради № 152 ОСОБА_1 надано дозвіл на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці в кількості 600 кв. м по типовому проекту КО-ЗК-МЗ. 04 грудня 1992 року рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради № 84 ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 житловою площею

63,1 кв. м. У червні 1999 року дочка позивача та ОСОБА_5 - ОСОБА_2 спонукала їх подарувати їй вказаний житловий будинок. У липні 1999 року ОСОБА_2 запропонувала позивачу підписати заяву про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 , яку ОСОБА_1 підписала та яку ОСОБА_2 подала до суду . Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 06 липня 1999 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано. У серпні 1999 року, перед укладанням договору дарування, сторони узгодили умови дарування, а саме, що за ОСОБА_1 залишається одна кімната в будинку, а всю іншу частину будинку і надвірні споруди вона дарує ОСОБА_2 28 серпня 1999 року у Сквирській державній нотаріальній конторі ОСОБА_1 підписала договір, наданий їй для ознайомлення нотаріусом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. До дня смерті ОСОБА_5 шлюбні відносини між ним та позивачем з дня розірвання шлюбу не були припинені.

Позивач зазначала, що була впевнена у тому, що має у власності одну кімнату із подарованого будинку відповідачу, однак 07 серпня 2014 року із отриманої

у Київському обласному державному архіві копії договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_1 стало відомо, що 28 серпня 1999 року вона продала, а ОСОБА_2 купила за 30 804,00 грн житловий будинок

АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідач надала згоду своїм повнолітнім дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вселитись в успадкований нею після смерті ОСОБА_5 будинок, у якому проживає позивач. Після вселення до будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 намагаються створити умови, за яких позивач має виселитись з будинку. Іншого житла у її власності не має.

Зазначає, що у зв`язку зі своєю необізнаністю та неграмотністю, замість договору дарування, за умовами якого весь будинок, окрім однієї кімнати, ОСОБА_1 мала б подарувати ОСОБА_2 , позивач підписала договір купівлі-продажу (сторонами якого були ОСОБА_1 - продавець, ОСОБА_2 - покупець), предметом якого був будинок АДРЕСА_1 . Грошових коштів ОСОБА_1 внаслідок укладення договору купівлі-продажу від ОСОБА_2 не отримувала та не знала, що відчужує належне їй на праві власності майно.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1

з надвірними спорудами та будівлями від 28 серпня 1999 року та зобов`язати ОСОБА_2 його повернути.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано договір від 28 серпня 1999 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про купівлю-продаж будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами: гаражем, літньою кухнею, погрібом, замощенням, посвідченим державним нотаріусом Сквирської районної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 2314, недійсним відповідно до статті

56 ЦК УРСР.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 житловий будинок

АДРЕСА_1 з відповідними господарськими будівлями і спорудами.

Cуд першої інстанції виходив із того, що при укладанні договору купівлі-продажу будинку були порушені вимоги Кодексу про шлюб та сім`ю України, оскільки на час укладання цієї угоди будинок був спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , який своєї згоди на укладання договору купівлі-продажу не надавав. Крім того, вказаний договір купівлі-продажу укладено внаслідок помилки, що має істотне значення, оскільки позивач є неграмотною і не розуміла, що вона укладала не договір дарування, а договір купівлі-продажу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Cуд апеляційної інстанції виходив із того, що права позивача не підлягають захисту на підставі статті 48 ЦК УРСР, оскільки позивач розпорядилась своєю частиною та частиною іншого співвласника будинку, тому право на оскарження договору купівлі-продажу з наведених підстав належало іншому співвласнику будинку, але він таким правом за життя не скористався. Крім того, позивачем не доведено, що вона уклала договір купівлі-продажу будинку внаслідок помилки.

Аргументи учасників справи

У грудні 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд вийшов за межі апеляційної скарги та оцінив докази позивача як недостовірні та недостатні та дійшов помилкового висновку, що права позивача не підлягають захисту

з підстав статей 48, 56 ЦК УРСР.

У лютому 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції

є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 19 січня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 09 вересня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14 листопада 1963 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено шлюб.

Рішенням Виконавчого комітету Сквирської міської ради від 29 серпня 1985 року № 152 дозволено ОСОБА_1 будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 600 кв. м по типовому проекту КО-ЗК-МЗ.

Рішенням Виконавчого комітету Сквирської міської ради від 04 грудня 1992 року визнано право власності ОСОБА_1 на індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 житловою площею 63,1 кв. м.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 06 липня 1999 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.

28 серпня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1

з надвірними спорудами: гаражем, літньою кухнею, погрібом, замощенням, посвідченим державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 2314.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 56 ЦК УРСР угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки. Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодувати його вартість.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судами першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, на підставі частини першої статті 56 ЦК УРСРособа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено обставин укладання спірного договору купівлі-продажу житлового будинкувнаслідок помилки.

Згідно зі статтею 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Для визнання судом договору недійсним необхідним, зокрема, встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Така умова визнання договору недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.

Отже правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів,

а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

З урахуванням викладеного є правильним по суті висновок апеляційного суду, що за встановлених обставин справи та з наведених у позові підстав право на оскарження договору купівлі-продажу належало іншому співвласнику будинку. Разом з тим, відповідні підстави недійсності договору не свідчать про наявність порушеного (невизнаного чи оспорюваного) права чи інтересу позивача як продавця за вказаним договором купівлі-продажу від 28 серпня 1999 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційноїінстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков