КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/3696/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни - Бурдюг Тетяни Вікторівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Осаулова А.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про зобов`язання вчинити дії по включенню вимог заборгованості до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни, в якому просила зобов`язати відповідача визнати її кредитором вказаного банку та включити вимоги на загальну суму - 473 666, 18 грн. до вимог, що підлягають задоволенню згідно другої черги в порядку черговості; подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Посилається на те, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 19.01.2017 року, що набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 27.06.2017 року було стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.10.2015 року по 19.01.2017 року у розмірі - 337 313,15 грн. та компенсації частини доходів (інфляційні нарахування) в сумі - 5439,60 грн., а всього - 342 752,75 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, що набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2017 року задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто на її користь з банку грошові кошти додаткової заробітної плати в сумі - 36 660 грн., оплати за роботу у вихідні в сумі - 2444 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26.06.2015 року по 09.10.2015 року в сумі - 75 328,90 грн. і компенсацію втрати частини заробітку (інфляційні нарахування) в сумі - 16 480,53 грн., а всього в сумі - 130 913,43 грн.

26.06.2015 року позивач була звільнена з посади провідного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи Управління адміністрування персоналу Департаменту управління персоналом у ПАТ «ВіЕйБІБанк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України №188 від 19.03.2015 року було відкликано банківську ліцензію та оголошено про ліквідацію ПАТ КБ «ВіЕйБіБанк».

11.02.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про задоволення вимог кредитора із включенням її грошових вимог на загальну суму - 473 666,18 грн. до реєстру кредиторів, але листом відповідача від 09.03.2017 року отримала відмову.

Зобов`язання банку про виплату заробітної плати та супутних виплат виникло з 21.11.2014 року за п.4.2 Трудового договору згідно ст.ст.116, 117 КЗпП України, тобто до початку ліквідації, тому відповідно до вимог ст.ст.36, 45, 48, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відмова відповідача є протиправною, а кредиторські вимоги підлягають включенню до 2 черги кредиторів банку Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни про зобов`язання вчинити дії по включенню вимог заборгованості до Реєстру акцептованих вимог кредиторів банку - задоволено частково.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну Марину Анатоліївну вчинити дії по включенню та подачі відповідних змін до кредиторських вимог другої черги у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», а саме вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь заборгованості за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.11.2016 року в сумі - 130 913 грн. 43 коп. та заборгованість за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 19.01.2017 року в сумі - 342 752 грн. 75 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіну Марину Анатоліївну на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі - 704 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни - Бурдюг Тетяна Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Посилається на те, що в Уповноваженої особи Фонду було відсутнє документальне підтвердження наявності кредиторської заборгованості, тому не було правових підстав включати вимоги ОСОБА_1 до Реєстру вимог кредиторів, про що позивача було повідомлено листом від 09.03.2017 року. Суд не звернув увагу, що на момент набрання законної сили рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року та Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2017 року, якими задоволено вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕйБі Банк», Реєстр акцептованих вимог кредиторів вже був затверджений виконавчою дирекцією Фонду. Приймаючи рішення суд порушив вимоги ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо порядку черговості задоволення вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк». Зокрема, стягнуті за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року кошти не відностяться до заробітної плати, яка мала бути виплачена працівнику при звільненні, а є штрафом та компенсацією за прострочення розрахунку та їх компенсація виникає на підставі рішення суду. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 52 Закону до другої черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів включаються грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку, тому вимоги позивача про включення всієї суми стягнутих з відповідача на користь позивача коштів до реєстру акцептованих вимог кредиторів у другу чергу є незаконними, безпідставними та порушують права інших кредиторів банку.

Представник позивача подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що ОСОБА_1 не могла звернутись у період з 26.03.2015 року по 24.04.2015 року, оскільки до цього часу працювала у ПАТ «ВіЕйБі Банк» аж до часу звільнення, тобто до 26.06.2015 року. Позивач не знала про порушення свого права, що було підтверджено рішеннями судів, які набули законної сили лише у 2017 році. Із змісту судових рішень вбачається, що порушення прав позивачки виникло ще до ліквідації банку, а сума кредиторських вимог встановлена та підтверджена поза межами 30-ти денного строку для подання заяв про відповідні кредиторські вимоги, а тому позивачка не могла заявити такі вимоги у цей строк. Оскільки іншого способу захисту ніж звернення до суду з цим позовом не існує, суд правомірно приняв рішення. Повноваження із складання реєстру акцептованих вимог кредиторів покладено на уповноважену особа Фонду, тобто у даному випадку на відповідача. За нормою ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті не поширюється, зокрема на зобов`язання банку щодо виплати заробітної плати, що надійшли до банку з дня початку здійснення процедури виведення банку з ринку. Отже, грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівником до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку підлягають задоволенню вимог кредиторів по другій черзі порядку черговості. Таким чином, відповідачем безпідставно не включено вимоги позивача на суму 473 666,18 грн. до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк».

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» із заявою про прийняття та задоволення кредиторських вимог на загальну суму - 473 666,18 грн. в лютому 2017 року, тобто поза межами встановленого ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 30-тиденного строку після ліквідації банку (період з 26.03.2015-24.04.2015 року).

Однак, до цього часу позивачка працювала у відповідача та до часу звільнення (26.06.2015 року) не знала про порушення свого права, що було підтверджено рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 19.01.2017 року та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, які набули законної сили лише в 2017 році.

Як вбачається із змісту вказаних рішень порушення прав позивачки виникло ще до ліквідації банку, а сума кредиторських вимог встановлена та підтверджена поза межами 30-ти денного строку для подання заяв про відповідні кредиторські вимоги, тому позивачка не могла заявити такі вимоги у цей строк.Таким чином, відмова відподача не грунтується на фактичних обставинах справи, а права позивачки в цій частині підлягають захисту та поновленню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 26.06.2015 року ОСОБА_1 була звільнена з посади провідного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи Управління адміністрування персоналу Департаменту управління персоналом у ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 19.01.2017 року, що набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 27.06.2017 року, стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.10.2015 року по 19.01.2017 року у розмірі - 331 873,55 грн. та компенсації частини доходів (інфляційні нарахування) в сумі - 5439,60 грн., а всього - 337313,15 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, що набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 08.06.2017 року, стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПАТ «ВіЕйБіБанк» грошові кошти додаткової заробітної плати в сумі - 36 660 грн., оплати за роботу у вихідні в сумі - 2444 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26.06.2015 року по 09.10.2015 року в сумі - 75 328,90 грн. і компенсацію втрати частини заробітку (інфляційні нарахування) в сумі - 16 480,53 грн., а всього в сумі - 130 913,43 грн.

11.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про задоволення вимог кредитора із включенням її грошових вимог відповідно до вказаних судових рішень на загальну суму - 473 666,18 грн. до реєстру кредиторів, але листом відповідача від 09.03.2017 року позивачу було відмовлено у задоволенні заяви (а.с.29).

Відмова мотивована тим, що позивачкою не було подано до банку кредиторських вимог у 30-ти денний термін після ліквідації банку в період з 26.03.2015 року по 24.04.2015 року у відповідності до вимог ч.5 ст.45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому внесення будь-яких змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів неможливе.

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 19 березня 2015 року за № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

22 лютого 2016 року виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки - до 19 березня 2018 року включно. Крім того, строком на два роки були продовжені повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. - до 19 березня 2018 року включно.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції від 16.07.2015 року) Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження:

1) здійснює повноваження органів управління банку;

2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів;

4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб;

5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю;

6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх;

7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню;

8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону;

9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом;

10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунку в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком).

Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку.

Вказаним Законом передбачена єдина для всіх кредиторів процедура задоволення вимог.

Відповідно до ст.49 Закону Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідаціїбанку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Макушинська С.В. звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБіБанк» із заявою про прийняття та задоволення кредиторських вимог на загальну суму - 473 666,18 грн. в лютому 2017 року, тобто поза межами встановленого ч. 5 ст. 45 вказаного Закону 30-тиденного строку після ліквідації банку (період з 26.03.2015-24.04.2015 року).

Оскільки в Уповноваженої особи Фонду було відсутнє документальне підтвердження наявності кредиторської заборгованості, не було й правових підстав включати вимоги ОСОБА_1 до Реєстру вимог кредиторів, про що позивача було повідомлено листом за вих.№22/2-8351 від 09.03.2017 року.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що на час розгляду справи у банку вже було розпочато процедуру ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивачка посилається на те, що на час ліквідації працювала у відповідача та до часу звільнення 26.06.2015 року не знала про порушення свого права, що було підтверджено рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 19.01.2017 року та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, які набули законної сили лише в 2017 році.

Колегія суддів звертає увагу, що на момент набрання законної сили рішеннями Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року та Дарницького районного суду м.Києва від 19.01.2017 року, якими задоволено вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕйБі Банк», Реєстр акцептованих вимог кредиторів вже був затверджений виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної статтею 52 Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації як юридичної особи зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбаченому Законом порядку та черговості.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком (в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації) зобов`язань перед кредиторами, норми Закону є спеціальними; Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.

Запровадження тимчасової адміністрації у банку та початок процедури його ліквідації унеможливлюють стягнення з банку коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №127/10129/17).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що пред`явлений ОСОБА_1 позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції не застосував Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновок суду про наявність підстав для задоволення вимог про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни вчинити дії по включенню та подачі відповідних змін до кредиторських вимог другої черги у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», а саме вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь заборгованості за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.11.2016 року в сумі - 130 913 грн. 43 коп. та заборгованості за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 19.01.2017 року в сумі - 342 752 грн. 75 коп. є помилковим.

Крім того, колегія суддів зазначає, що постановою Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №753/10241/16-ц рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.01.2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.06.2017 року - скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі №761/22643/15-ц рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08.06.2017 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітку - відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Крім того, виходячи з положень ст.141 ЦПК України на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» підлягає відшкодуванню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. 20 коп. за рахунок державного бюджету в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» Славкіної Марини Анатоліївни - Бурдюг Тетяни Вікторівни - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Відшкодувати Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний банк», м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т, , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. 20 коп. за рахунок державного бюджету в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.