Провадження № 2/727/340/19
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНО)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участі секретаря і судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (місце проживання: 58000 м. Чернівці, вул. Воробкевича, 11/36) до ОСОБА_3 (місце проживання: 58000 м. Чернівці, проспект Незалежності, 114/23; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2006 року розірвано. Під час перебування в шлюбі народилася дитина: ОСОБА_3 В-М.А., ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2006 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 В-М.А., ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх прибутків (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів за період з 01.01.2012 року по 01.09.2018 року в сумі 59018,80 грн. відповідно до розрахунку державного виконавця. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем ОСОБА_3 в судовому порядку не оскаржено і визнано в повному розмірі, заборгованість 59018,80 грн. в вересні 2018 року була оплачена в повному обсязі. Проте, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з розрахунком розмір неустойки (пені) за період з 01.01.2012 року по 01.09.2018 року становить 78984,27 грн., та оскільки сума пені не може бути більшою 100% заборгованості по аліментам, вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 59018,80 грн. Також вона скористалася правничою допомогою, у звязку з чим нею понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5400,00 грн., які просила стягнути з відповідача, просить позовні вимоги задовольнити.

Відзив від відповідача щодо заявлених вимог в суд в установленому законом порядку не поступив.

Вивчивши та розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2006 року розірвано (а.с.5) та свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7).

Під час перебування в шлюбі у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 В-М.А., ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

У відповідності до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2006 року з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 В-М.А., ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх прибутків (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2006 року будо видано виконавчий лист та у відповідності до постанови відкрито виконавче провадження (а.с.9).

Внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_3 рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті позивачу аліментів за період з 01.01.2012 року по 01.09.2018 року в сумі 59018,80 грн. відповідно до розрахунку державного виконавця по АСВП №17268915 (а.с.11).

Із копії квитанції №192 від 19.09.2018 року вбачається, що розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем в сумі 59018,80 грн., відповідачем ОСОБА_3 сплачено в повному обсязі (а.с.13).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З п.22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15.05.2006 року вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) за один місяць рахується: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року №6-94цс15, якою Верховний Суд України відступив від правової позиції, викладеної раніше.

Відповідно до ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З дослідженого у судовому засіданні розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів від 01.01.2012 року по 01.09.2018 року (а.с.14-17) вбачається, що її розмір становить 78984,27 грн. Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем будь-якими доказами спростований не був. При цьому, враховуючи положення ст.196 СК України, в частині стягнення неустойки (пені) в розмірі, що не перевищує 100% суми заборгованості, розмір пені в даному випадку складатиме розмір самої заборгованості, тобто 59018,80 грн.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Встановлено ст.137 ч. 3 ЦПК України, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Передбачено ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумного необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідно, позивачем з адвокатом ОСОБА_4 було укладено договір про надання правничої допомоги адвокатом 01.11.2018 року (а.с.18).

Згідно договору про внесення змін та доповнень №2 до договору про надання правничої допомоги від 01.11.2018 року, розрахунок суми складається із: усної консультації з вивченням документів в сумі 800,00 грн., складання та підготовка позовної заяви в сумі 1800,00 грн., участь у судовому розгляду (підготовче провадження) в сумі 1400,00 грн., участь у судовому розгляді (розгляд судового спору по суті) в сумі 1400,00 грн., всього 5400,00 грн. (а.с.19) та відповідно до квитанції №20 від 06.11.2018 року, позивач сплатила адвокату грошові кошти в 5400,00 грн. за надання правничої допомоги (а.с.21), а тому в цій частині позовні вимоги слід задовольнити.

На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати по справі, на користь держави в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця 58000 м. Чернівці, проспект Незалежності, 114/23; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки 58000 м. Чернівці, вул. Воробкевича, 11/36, неустойку (пеню) в розмірі 59018,80 грн. за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця 58000 м. Чернівці, проспект Незалежності, 114/23; зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5400,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14.01.2019 року.

Суддя: Слободян Г.М.