Провадження № 2/742/16/19
Єдиний унікальний № 742/2384/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 12 серпня 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від подружнього життя у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27 січня 2009 року. Син проживає разом з матір»ю та перебуває на її утриманні. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 03 липня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Крім того, з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, проте ОСОБА_2 не сплачує аліменти та на даний час в нього є заборгованість по сплаті аліментів. Оскільки, батько дитини, відповідач починаючи з 2012 року, проживає окремо в іншому населеному пункті та не приділяє належної уваги вихованню, здоров'ю та розвитку свого сина ОСОБА_4, тобто безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не навідує сина, не виходить з ним на зв'язок, не спілкується з ним, не цікавиться його вихованням, інтересами, потребами, розвитком, тому позивачем і подано до суду позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Позивач та її представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, крім того, позивач суду пояснила, що син з 2012 року проживає разом з нею, відповідач вихованням дитини не займається, не піклується про нього, не цікавиться його життям, не відвідує його ні вдома, ані в дошкільному навчальному закладі, ні в школі, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про позбавлення батьківських прав, крім того вказала, що у неї нова сім»я та її чоловіка ОСОБА_3 називає батьком.

Відповідач та його представник адвокат Береза О.П. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема відповідач пояснив, що оскільки він хворів, тому і не міг спілкуватися з сином. А потім у нього не було такої можливості так як цьому перешкоджала позивач, про встановлення відповідно днів для спілкування з сином до відповідних державних органів відповідач не звертався.

Представник органу опіки та піклування Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області Симоненко С.А. в судовому засіданні вказала про доцільність задоволення позовних вимог так як це буде відповідати інтересам дитини, та при винесенні рішення просила врахувати висновок органу опіки та піклування та інтереси дитини.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з»ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Охорона дитини в Україні регулюється Конституцією України, Конвенцією ООН про права дитини (1989р.), міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейним кодексом України, а також інших нормативно-правовими актами, що регулюють суспільні відносини у даній сфері.

Як зазначено в Конвенції ООН про права дитини (1989р.), «…дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, ..дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності..».

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2008 року, який 03 липня 2012 року між ними було розірвано на підставі рішення Прилуцького міськрайонного суду у цивільному провадженні №2/2517/844/12 (а.с.34).

За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27 січня 2009 року (а.с.32).

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За роз'ясненнями п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Згідно довіки старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного управління юстиції від 08 червня 2018 року за №18-43/15473, на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №2/2517 від 19 липня 2012 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку. Заборогованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01 червня 2018 року становить 36 942 грн. 42 коп. (а.с.29,30).

У відповідності до довідки директора Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №25 Прилуцької міської ради Чернігівської області від 12 червня 2018 року за №05, вбачається, що ОСОБА_3, 16 січня 2009 року виховувався в дошкільному навчальному закладі (яслав - садку) комбінованого типу №25 з лютого 2014 року по серпень 2015 року. Вихованням дитини у визначений період займалася мама ОСОБА_1. Батько ОСОБА_2 з лютого 2014 року по серпень 2015 року дитини в садок не приводив, не навідував, не цікавився її вихованням (а.с.13).

Згідно довідки директора Прилуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 Прилуцької міської ради від 14 червня 2018 року за №66, ОСОБА_1, мати учня 4-Б класу ОСОБА_3, сплачувала кошти за харчування дитини на групі продовженого дня в 1 та 2 класах; сплатила кошти на харчування сина під час перебування в пришкільному таборі відпочинку в червні 2018 року; спілкується з класним керівником та вчителями стосовно навчання дитини; забирає сина додому зі школи; бере участь у батьківських зборах; долучається до класних і шкільниш заходів. Батько дитини не спілкується з класним керівником; не заберає дитину додому після уроків; не бере участь в батьківських зборах; не долучається до класних і шкільних заходів (а.с.14).

Крім того, відповідно до довідки директора Прилуцької школи мистецтв від 13 червня 2018 року за №29, вбачається, що ОСОБА_3 з 01 вересня 2017 року по теперішній час навчається в Прилуцькій школі мистецтв на хореографічному відділенні. При цьому, за період з 01 вересня 2017 року по теперішній час батько дитини не з»являвся в школі (а.с.16).

Згідно довідки завідуючої Обичівського фельдшерсько-акушерського пункту від 15 червня 2018 року, ОСОБА_1 здоров»ям свого сина ОСОБА_3 піклується і присутня при проф.щепленнях і при профілактичних оглядах дитини з 2012 року. Батько ОСОБА_2 до фельдшерського пункту с.Обичів з 2012 року не з»являється (а.с.20).

При цьому, судом встановлено, що згідно висновку за №2.3-10/2672 від 16 липня 2018 року та №03-17/284 від 10 липня 2018 року, Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області та виконавчий комітет Валківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, вважають за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так як це буде зроблено в інтересах малолітьоної дитини (а.с.9-11).

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_2 не працює (довідка виконкому Валківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 10 липня 2018 року №264) (а.с.27). Згідно довідки-характеристики, виданої виконкомом Валківської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області від 10 липня 2018 року за №262, зазначено, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 у будинку, який належить матері ОСОБА_9, роботи не має, не спілкується зі своїм сином (а.с.24).

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що дитина проживає разом з матір»ю ОСОБА_1 з 2012 року, в будинку створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Будинок з усіма зручностями, чотири кімнати, є окрема кімната для дитини. З 2012 року батько дитини, ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає. Навчанням, вихованням та розвитком ОСОБА_3 не займається (а.с.23).

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 подруга позивача, дала показання, що знає ОСОБА_3 з 4-ри річного віку, батько хлопчика ОСОБА_2 фактично самоусунувся від спілкування та утримання дитини.

Чоловік позивача, ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання, що з 2013 року проживає з позивачем, в 2015 році вони офіційно одружилися. ОСОБА_2 взагалі ніколи не бачив, вихованням хлопчика займається мати і він, дитина навіть ніколи не згадує про батька, на жодні свята чи в навчальні заклади батько не з»являється. Крім того, свідок вказав, що хлопчик називає його батьком.

Свідок ОСОБА_12, рідна сестра ОСОБА_2 дала показання, що останній був найкращим батьком, проте після розлучення ОСОБА_1 заборонила батьку спілкуватися з дитиною. Він тяжко переніс розлучення, мав проблеми зі здоров»ям, тяжко хворів, тому і не спілкувався з дитиною.

За таких обставин, судом встановлено, що ОСОБА_2 як батько малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, що необхідно для нормального самоусвідомлення дитини, не надає сину доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не надає допомоги на матеріальне утримання дитини. Підстав, які б могли заперечити позбавленню відповідача батьківських прав судом не встановлено, оскільки останній душевною хворобою, недоумством чи іншою тяжкою хворобою не хворіє. Відповідач має реальну можливість допомагати синові, утримувати та належним чином його виховувати, оскільки є молодою, здоровою особою працездатного віку, не є особою з інвалідністю.

При цьому, суд критично відноситься до заперечень відповідача, оскільки останні не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідачем не надано суду жодного доказу які б підтверджували його дії та реальні прагнення до спілкування з сином. Його заперечення ґрунтуються лише на формальному запереченні щодо позбавлення його батьківських прав.

Таким чином, у суду є всі підстави вважати що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини в розумінні положень Сімейного кодексу України, а тому позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко