ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №583/4893/18

Номер провадження 22-ц/816/948/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Собина О. І.

з участю секретаря судового засідання -Попової А.П.,

сторони:

скаржник - ОСОБА_1,

суб'єкт оскарження - Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області,

заінтересовані особи: ОСОБА_2, Головне територіальне управління юстиції у Сумській області

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2018 року в складі судді Ковальової О.О., постановлену у м. Охтирка, повний текст якої складено 26 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою, у якій просила:

1) визнати неправомірними дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області (далі - відділ ДВС) Матосової І.Ю. у виконавчому провадженні № 56797025 з примусового виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2015 року у справі № 583/167/15-ц (2/583/214/15) про стягнення з ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 22 січня 2015 року, аліменти сплачувати матері дитини ОСОБА_6, по підготовці та складанню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 12 вересня 2018 року за вих. № 26185 з визначеною сумою заборгованості за період з серпня 2016 року по серпень 2018 року в розмірі 24685,72 грн;

2) визнати незаконним та скасувати вказаний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12 вересня 2018 року за вих. № 26185;

3) визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Матосової І.Ю. у виконавчому провадженні № 56797025 щодо ігнорування та ненадання повного, обґрунтованого та прозорого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за скаргами стягувача ОСОБА_1 від 28 вересня 2018 року та повторної від 31 жовтня 2018 року про проведення додаткового розрахунку аліментної заборгованості без роз'яснення причин та підстав суттєвого зменшення суми заборгованості з вимогами роз'яснення підстав та причин зменшення розміру аліментної заборгованості з виключенням періоду заборгованості з січня 2015 року по серпень 2016 року та із заниженням суми аліментної заборгованості з розміру 55856,72 грн на суму 24685,72 грн у різниці розміру на суму 31171,00 грн, яка зникла з розміру заборгованості;

4) зобов'язати державного виконавця відділу ДВС Матосову І.Ю. в рамках виконавчого провадження № 56797025 підготувати та довести до стягувача ОСОБА_1 повний, обґрунтований та прозорий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, у формі з дотриманням вимог законодавства України, починаючи з 22 січня 2015 року по час підготовки та видачі відповідного розрахунку з урахуванням всіх видів заробітку та доходів та показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості у часі їх застосування за період визначення аліментної заборгованості.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2015 року у справі № 583/167/15-ц стягнуто з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 22 січня 2015 року, аліменти сплачувати матері дитини ОСОБА_6 (на даний час прізвище - «Семеренко»).

В подальшому вона відкликала виконавчий лист на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду від 05 березня 2015 року про стягнення аліментів. Однак, у 2018 року вирішила поновити виконавче провадження.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2018 року у справі № 583/167/15-ц була задоволена її заява про видачу дубліката вищевказаного виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дитини.

12 липня 2018 року до відділу ДВС нею направлена заява про примусове виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину з дублікатом виконавчого листа.

Постановою відділу ДВС від 18 липня 2018 року було відкрито виконавче провадження № 56797025. Державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості за вказаним виконавчим листом зі сплати аліментів від 19 червня 2018 року за період з 22 січня 2015 року по 18 липня 2018 року на суму 55856,72 грн.

Поштою вона отримала новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12 вересня 2018 року, в якому була визначена значно менша сума заборгованості по аліментах в розмірі 24685,72 грн, замість попереднього 55856,72 грн без будь-яких роз'яснень, пояснень та підстав зміни розрахунку.

При усному зверненні державний виконавець заявила, що боржник надав докази сплати аліментів в повному обсязі та відсутності заборгованості по серпень 2016 року.

28 вересня 2018 року та 31 жовтня 2018 року нею було подано скарги про проведення додаткового розрахунку аліментної заборгованості без роз'яснення причин та підстав суттєвого зменшення суми заборгованості, однак відповіді відділом ДВС надано не було. Вважала, що вказаний розрахунок заборгованості є необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, зазначала, що строк подання скарги пропущений з поважних причин, тому просила його поновити.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог скарги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, оскільки у матеріалах виконавчого провадження за 2015 - 2016 роки відповідного розрахунку про стягнення аліментів не здійснювалось. За період з 22 січня 2015 року по 01 серпня 2016 року заборгованість існує, однак державним виконавцем цей факт не визнається.

У відзивах на апеляційну скаргу Охтирський міськрайонний відділ ДВС та Головне територіальне управління юстиції у Сумській області зазначають, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області Майдаченко А.А., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості по аліментах від 12 вересня 2018 року здійснений державним виконавцем відділу ДВС відповідно до вимог чинного законодавства та фактично встановлених обставин про доходи боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 22 січня 2015 року, аліменти сплачувати матері дитини - ОСОБА_6

Постановою заступника начальника відділу ДВС від 19 серпня 2016 року у виконавчому провадженні № 47621226 виконавчий лист № 583/167/15-ц, виданий 02 квітня 2015 року на підставі вказаного рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2015 року, повернуто стягувачу згідно з поданою нею 05 квітня 2016 року заявою. У постанові зазначено, що заборгованість по аліментах відсутня, аліменти утримані по 01 серпня 2016 року.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2018 року видано дублікат виконавчого листа № 583/167/15-ц (2/583/214/15) з примусового виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2015 року у справі № 583/167/15-ц.

На підставі поданої стягувачем заяви про примусове виконання судового рішення 18 липня 2018 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Матосовою І.Ю. відкрито виконавче провадження № 56797025 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Одночасно в заяві про примусове виконання судового рішення стягувач просила провести розрахунок аліментної заборгованості на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2015 року, починаючи з 22 січня 2015 року.

19 липня 2018 на адресу сторін виконавчого провадження направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість боржника ОСОБА_4 по виконавчому листу № 583/167/15 за період з 22 січня 2015 року по 18 липня 2018 року складає 55856,72 грн.

17 вересня 2018 за вих. № 26185 на адресу сторін старшим державним виконавцем направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 12 вересня 2018 року, відповідно до якого розмір заборгованості за період з серпня 2016 року по серпень 2018 року становить 24685,72 грн.

27 вересня 2018 року на адресу ОСОБА_1 відділом ДВС направлено листа за № 27 171, в якому повідомлялося, що 02 серпня 2018 року представником боржника ОСОБА_8 було надано пояснення ОСОБА_4 та копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві щодо закриття виконавчого провадження відносно виконання оригіналу виконавчого листа № 583/167/15-ц про стягнення з нього аліментів на користь стягувача згідно її заяви від 05 липня 2016 року, з якої вбачається, що аліменти утримані по 01 серпня 2016 року і заборгованість відсутня АСВП № 47621226. В серпні 2018 року державному виконавцю надано довідки про доходи боржника, починаючи з серпня 2016 року та зроблено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 вересня 2018 року. Заборгованість ОСОБА_4 станом на 01 вересня 2018 після перерахунку склала 24685,72 грн., яка була сплачена останнім 11 вересня 2018 року, а 13 вересня 2018 року згідно платіжного доручення № 4830 вказана сума була перерахована на користь ОСОБА_1 (а.с. 28-30).

04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відділу ДВС зі скаргою від 28 вересня 2018 року, в якій просила роз'яснити підстави та причини зменшення розміру аліментної заборгованості з виключенням періоду заборгованості з січня 2015 року по серпень 2016 року та із заниженням суми аліментної заборгованості з розміру 55856,72 грн на суму 24685,72 грн у різниці розміру на суму 31171,00 грн, яка зникла з розміру заборгованості.

На вказану скаргу відділом ДВС на адресу ОСОБА_1 надано відповідь від 31 жовтня 2018 року за № С-624/02.2/09-37, в якій, зокрема, зазначено, що перерахунок розміру заборгованості по аліментах було здійснено у зв'язку з отриманням інформації про доходи боржника та встановленням факту відсутності заборгованості по аліментах станом на 01 серпня 2016 року, відповідно до постанови від 19 серпня 2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу (а.с. 41-44).

07 листопада 2018 року ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу ДВС із скаргою від 31 жовтня 2018 року, в якій просила роз'яснити підстави та причини зменшення розміру аліментної заборгованості з виключенням періоду заборгованості з січня 2015 року по серпень 2016 року, із заниженням суми аліментної заборгованості з розміру 55856,72 грн на суму 24685,72 грн у різниці розміру на суму 31171,00 грн., яка зникла з розміру заборгованості, та не проведення розрахунку аліментної заборгованості з орендної плати за земельні паї протягом всього часу нарахування заборгованості.

Також судом встановлено, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, у справі № 583/5079/18 скаргу ОСОБА_1 на дії ДВС залишено без розгляду та повернуто особі, яка її подала.

У скарзі в зазначеній справі остання просила суд, зокрема, визнати незаконною та скасувати постанову відділу ДВС від 19 серпня 2016 року про повернення виконавчого документу (листа) стягувачу на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 березня 2015 року про стягнення аліментів на утримання дитини в частині відсутності заборгованості по сплаті аліментів на виконання зазначеного судового рішення станом на 01 серпня 2016 року.

Згідно з ст. 447 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з частиною 4 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02 квітня 2012 року № 512/5, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, оскільки державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості від 12 вересня 2018 року відповідно до фактично встановлених обставин про джерела та розмір доходу боржника, на підставі отриманої інформації, наданої на запити відділу ДВС відповідними органами державної влади, а також з урахуванням обставин відсутності заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2016 року. На звернення стягувача до відділу ДВС з приводу зменшення суми заборгованості по аліментах, останнім було надано повну та розгорнуту інформацію про причини здійснення перерахунку заборгованості у бік зменшення.

Також слід зазначити, що висновок суду про неможливість оскарження та скасування довідки державного виконавця про розмір заборгованості по аліментах в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, не ґрунтується на нормах закону, оскільки в порядку розділу VII ЦПК України розглядаються всі скарги, пов'язані з рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, в тому числі і розрахунки про розмір заборгованості зі сплати аліментів, який є документальним виразом обов'язку державного виконавця обчислювати розмір такої заборгованості.

Проте, вказаний висновок суду не впливає на правильність вирішення заявленої скарги по суті.

Доводи скарги про наявність заборгованості зі сплати аліментів за період з 22 січня 2015 року по 01 серпня 2016 року не заслуговують на увагу, оскільки відсутність такої заборгованості встановлена постановою заступника начальника відділу ДВС від 19 серпня 2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу, яка є чинною.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

О.І. Собина