Провадження № 2/760/3780/19
В справі № 760/506/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

11 лютого 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника позивача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут Гідроприладів» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в січні 2019 року звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 36 041, 73 гр. заборгованої заробітної плати та 15 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що з 1970 року працювала на Державному підприємстві «Київський науково-дослідний інститут Гідроприладів» на різних посадах.

Наказом № 61/К від 07 вересня 2016 року звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Згідно з довідкою № 93 від 21 жовтня 2010 року, виданою їй після звільнення, станом на 01 жовтня 2016 року заборгованість по заробітній платі становить 36 041, 73 гр.

В день звільнення з роботи розрахунок з нею проведений не був, у тому числі не виплачена заборгована заробітна плата з 2013 року.

Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача про виплату належних їй коштів, станом на дату подання позову заборгованість по заробітній платі так і не була погашена.

Також зазначає, що вона є людиною похилого віку та має ІІ групу інвалідності, виникнення якої пов'язане з постійним сидінням на робочому місці.

Порушення відповідачем її прав невиплатою заборгованої заробітної плати, а також постійний брак коштів призвели до душевних переживань, емоційної напруги та тривоги, що призвело до моральних страждань.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив.

Ухвалою від 14 січня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Судом встановлено і це підтверджується копію трудової книжки, позивачка працювала на Державному підприємстві «Київський науково-дослідний інститут Гідроприладів» на різних посадах, остання з них - начальник групи сектору сторожової охорони.

Наказом № 61/К від 07 вересня 2016 року позивачка звільнена з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію по інвалідності.

Відповідно до довідки Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут Гідроприладів» від 21 жовтня 2016 року, а також наданої представником позивачки під час судового засідання інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 11 лютого 2019 року, заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачкою становить 36 041, 73 гр.

/ а.с.22, 51 /

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Як зазначає позивачка, заробітна плата їй виплачувалася нерегулярно і заборгована сума утворилася за наступний період часу: січень - липень 2013 року - 16 576, 81 гр.; жовтень - грудень 2015 року - 7 310, 08 гр.; січень - вересень 2016 року - 12 154, 84 гр., а всього 36 041, 73 гр.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За таких обставин, невиплату позивачці заробітної плати в строки, визначені законом та відсутності спору з цього приводу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки в цій частині.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За змістом даної норми закону підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 03 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз»яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб.

Виходячи з викладеного вище, тривалості порушень прав позивачки, невиконання обов»язку відповідачем з виплати належних позивачці сум при звільненні, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в цій частині та стягнення з відповідача на її користь 3 000,00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Частиною 2 ст. 4 Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Виходячи з даної норми закону, суми задоволених позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 768, 40 гр. судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 21,23, 24, 115, 116, 117КЗпП України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут Гідроприладів» / 03035 м. Київ вул. Сурікова, 3, / на користь ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 / 36 041, 73 гр. заробітної плати та 3 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут Гідроприладів» / 03035 м. Київ вул. Сурікова, 3, / 768, 40 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 25 лютого 2019 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва