Справа № 464/6174/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2898/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м. Львів

Справа № 464/6174/18

Провадження № 22-ц/811/2898/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участі: представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо»

на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року в складі судді Чорної С.З.

у справі

за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, в справі за позовом ОСОБА_4 до Державного реєстратора Чернігівської сільської ради Мостиського району Поліщак М. В., ТзОВ Фінансова компанія 'Інвест-Кредо" про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, - задоволено частково.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майн, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо такого нерухомого майна: житловий будинок, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (літ. А-1, А'-1 А"-1) загальною площею 283,6 кв. м., реєстраційний номер 1; земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер 1.

Дану ухвалу оскаржило ТзОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

Вважає, що оскаржувана ухвала винесена з неправильним застосуванням норм процесуального права, суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи і не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, крім того, позивач подаючи заяву про забезпечення позову зловживав своїми процесуальними правами та ввів суд в оману, внаслідок чого ухвала суду не відповідає фактичним обставинам справи, є необгрунтованою, і має бути скасована.

Зазначає, що як видно із заяви про забезпечення позову, поданої в межах справи №464/6174/18 та ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 20 червня 2018 року у справі№464/3344/18 (про відмову у забезпеченні позову) Позивачка мотивує свою заяву тими самими обставинами, підставами та «доказами», що і заяву про забезпечення позову, яка нею подавалась в межах справи №464/3344/18, при цьому нових обставин нею не зазначено, тобто, така заява вже розглядалась судом та у її задоволенні суд відмовив повністю.

При цьому, відмовляючи у заяві, поданій в межах справи №464/3344/18 суд зазначив: «У заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_4 не навела достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідачі будуть ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання, оскільки ґрунтуються на припущеннях, суб'єктивній оцінці обставин, що супроводжується оціночними судженнями» (ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 20 червня 2018 року у справі №464/3344/18).

Зазначає, що підстави і обгрунтування заяви про забезпечення позову не змінились, позивач звертаючись повторно до суду з тією самою заявою про забезпечення позову, частково вводить суд в оману і посилається на завідомо неправдиві обставини (арк. 2-3 заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову).

Позивач обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову виключно тим, що «існує вірогідність того, що вказаний житловий будинок та/або земельна ділянка можуть бути відчужені чи передані в володіння та користування...» при цьому, ці припущення Позивача не підтверджені жодними доказами.

Щодо посилань Позивача на судову справу №813/3397/17 як на підтвердження бажання «відповідача-2 відчужити спірне нерухоме майно» у зв'язку з чим «існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення - позову», слід зазначити, що, по-перше, наявність цієї справи жодним чином не - підтверджує намір Апелянта здійснити відчуження спірного майна, по-друге провадження справі №813/3397/17 закрито саме на підставі заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ НВЕСТ-КРЕДО».

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, Позивачем, фактично, не надано «жодних доказів щодо обставин, на які він посилається в обґрунтування того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про вдоволення позову», а отже, вимоги Апелянта є необґрунтованими та надуманими.

Просить ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення , яким у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення п представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1, 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

ОСОБА_4 05.11.2018 звернулась з заявою про забезпечення позову , просила накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (літ. А-1, А'-1 А"-1) загальною площею 283,6 кв. м., реєстраційний номер 1; земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер 1; заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майн, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів, щодо такого нерухомого майна: житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (літ. А-1, А'-1 А"-1) загальною площею 283,6 кв. м., реєстраційний номер 1; земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер 1; - зустрічне забезпечення не застосовувати.

Суд першої інстанції врахувавши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та пересвідчившись з наданих до суду матеріалів, що між сторонами дійсно виник спір, який потребує вирішення, одночасно враховуючи інтереси власника майна прийшов до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_4

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника). Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, можуть бути передані приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій судом касаційної інстанції розтлумачено схожі правовідносини, - «забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду».

Відповідно до змісту п. 3 Постанови, - згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно із роз'ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз'яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, - вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у суду першої інстанції не було.

Як вбачається з виділених матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державного реєстратора Чернівської сільської ради Мостиського району Поліщак М. В., ТзОВ Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про визнання незаконним та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Окрім того, як встановлено матеріалами справи (а.с.120-123) та на ту обставину покликається апелянт в апеляційній скарзі, що ОСОБА_4 зверталась з аналогічним позовом, де просила застосувати заходи забезпечення позову та їй було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову та залишено позовну заяву без розгляду.

Підстав для висновку про те, що обраний заявником вид забезпечення позову є співмірним із заявленими в даній справі позовними вимогами та що не вжиття цього виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся немає.

Забезпечення позову покликане забезпечити належне виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто вплинути на можливе утруднення його виконання чи сприяти уникненню можливості його невиконання. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та задовольнити їх скасувавши ухвалу суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст..376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2018 року - скасувати та відмовити ОСОБА_4 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді