ОСОБА_1 документу 18.02.2019
Справа № 501/1620/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, Ель-Хурі ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Агропросперіс банк» про визнання іпотеки припиненою, виключення запису з Державного реєстру іпотек, виключення запису з Державного реєстру заборон на відчуження майна

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернувся ОСОБА_5 з позовом в якому просить визнати припиненим договір іпотеки від 20.07.2011 року, укладений між ПАТ «Астра-Банк» та ОСОБА_5; виключити з Державного реєстру іпотек реєстраційний номер іпотеки 11407897 від 20.07.2011 р. про реєстрацію договору іпотеки від 20.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим №2892, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Астра-Банк» та ОСОБА_5 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1; виключити з Державного реєстру заборон на відчуження майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2, номер запису про обтяження 5601287 (а.с.1-2).

Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що 20.07.2011 року між ним та публічним акціонерним товариством «Астра-Банк», який в подальшому було перейменовано на публічне акціонерне товариство «Агропросперіс банк», було укладено кредитний договір №36020, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 400000,00 гривень строком до 20.07.2016 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_5 та публічним акціонерним товариством «Агропросперіс банк» було укладено іпотечний договір від 20.07.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6., за реєстровим № 2892, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку Банку належну йому на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Станом на 2013 рік, заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №36020 становила 343138,90 гривень. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2013 року по справі № 523/17382/13-ц вищезазначену заборгованість було стягнуто з ОСОБА_5М, на користь ПАТ «Астра-Банк». Далі позивач дізнався, що права вимоги ПАТ «Астра-Банк» за кредитним договором № 36020 від 20.07.2011 року та договором іпотеки від 20.07.2011 року було відступлене публічному акціонерному товариству «Дельта Банк».Дізнавшись про відступлення права вимоги, 26.02.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк», та сплатив суму заборгованості, встановлену рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 25 грудня 2013 року по справі № 523/17382/13- ц. Однак, 06.06.2018 року на адресу позивача надійшов Лист-вимога за вих. № 30/05-2/18 від 30.05.2018 р., з якого він дізнався, що за договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором ПАТ «Дельта Банк» відступив ОСОБА_1 права вимоги за іпотечним договором від 20.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6., за реєстровим №2892. Так як, основне зобовязання було виконано, позивач вважає, що договір іпотеки повинен бути припинено.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідачі: публічне акціонерне товариство «Дельта банк» та публічне акціонерне товариство «Агропросперіс банк» до суду не зявились, відзивів на позов не надали, про причини неявки не повідомили, про день, час та місце слухання справи були повідомлений належним чином (а.с.68, 71, 82, 84, 97).

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду відзив на позов (а.с.51-52), у якому зазначила, що позов не визнає, та пояснила, що основне зобовязання позивачем виконано не було, що 26.02.2015 року сума заборгованості ні публічному акціонерному товариству «Дельта банк», ні іншим кредиторам сплачено не було, і тому посилання позивача на виконання основного зобовязання не відповідає дійсності, та просила суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 підтримала зазначені у відзиві обставини, та у судовому засіданні пояснила. що вимоги позивача не доведені, доказів сплати позивачем боргу не надані суду, і з цих обставин просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2ЦПК).

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 20.07.2011 року публічне акціонерне товариство «Астра банк», який в подальшому було перейменовано на публічне акціонерне товариство «Агропросперіс банк», було укладено кредитний договір №36020, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 400 000,00 гривень строком до 20.07.2016 року включно (а.с.3-5).

В забезпечення своєчасного та повного виконання зобовязань за кредитним договором № 36020 від 20.07.2011 року позивач надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру під № 202, у будинку № 1, яка знаходиться по вулиці Героїв Сталінграду в місті Іллічівськ Одеської області, загальною площею 88,8 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м. Договір іпотеки посвідчено 20.07.2011 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6., та зареєстровано у реєстрі за № 2892 (а.с.6-7).

В звязку з невиконанням умов кредитного договору № 36020 від 20.07.2011 року, порушенням строків сплати кредиту та відсотків, публічне акціонерне товариство «Астра банк» звернувся до суду з позовом до позивача.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25.12.2013 року у справі №523/17382/13-ц позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Астра банк» до позивача задоволені повністю. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Астра банк» заборгованість за кредитним договором № 36020 від 20.07.2011 року у розмірі 343 138, 9 гривень, з якої: заборгованість по виплаті кредиту - 283 333, 38 гривень, простроченої заборгованості по виплаті кредиту - 31 188, 81 гривень; відсотків по виплаті кредиту заборгованість по відсоткам - 23 973,80 гривень; комісії за користування кредитними коштами 9,56 гривень; пені за прострочення виконання зобов'язання - 1 235,94 гривень; понесені судові витрати в сумі 3 397,41 гривень; а всього стягнуто 343138,9 гривень (а.с.10).

Позивач оскаржував рішення Суворовського районного суду м Одеси від 25.12.2013 року, однак Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29.05.014 року апеляційну скаргу було відхилено, а рішення залишено без змін (а.с.111-112).

Зазначені обставини сторонами не оскаржуються, та підтверджуються матеріалами справи.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 126738881 від 07.06.2018 року, наданої позивачем, за номером запису про іпотеку 5601287 зазначено, що ПАТ «Дельта банк» на підстав договору купівлі продажу від 02.2.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7., зареєстрований в реєстрі за № 1533, придбав права вимоги за іпотечним договором, серія та номер 2892, виданий 20.07.2011, видавник ОСОБА_6. приватний нотаріус ОМНО. (а.с.12-13).

В подальшому, 29.05.2018 року між публічним акціонерним товариством «Дельта банк» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8., та зареєстровано в реєстрі за № 691. Згідно цього договору, первісний іпотекодержатель - публічне акціонерне товариство «Дельта-банк» відступив право вимоги за іпотечним договором № б/н від 20.07.2018 року та кредитним договором №36020 від 20.07.2011 року ОСОБА_1 - новому іпотекодержателю (а.с.92-93).

Також, судом встановлено, що 30.05.2018 року за № 30/05-2/18 позивачу було направлено лист-вимогу відповідачем ОСОБА_1, яка повідомила, що придбала право вимоги заборгованості за кредитним договором № 36020 від 20.07.2011 року та договір іпотеки № б/н від 20.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6., за реєстровим № 2892 на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором, які укладено між публічним акціонерним товариством «Дельта банк» з відповідачем ОСОБА_1 Крім того, відповідач ОСОБА_1 повідомила, що у разі невиконання вимоги, має намір набути право власності на предмет іпотеки на підставі застереження в ст. 5 Іпотечного договору в порядку, встановленому цим договором та ст.37 Закону України «Про іпотеку» та/або шляхом продажу предмету іпотеки третій особі на підставі застереження в ст.5 Іпотечного договору у порядку, встановленому цим договором та ст.38 Закону України «Про іпотеку» на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя (а.с.11).

Іпотека, у відповідності до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.3 вказаного Закону, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частинами 2 та 5 ст.1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки передбачені ст.17 Закону України «Про іпотеку», на яку, як на підставу своїх вимог посилається позивач передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Водночас положення щодо припинення зобов'язань містяться в главі 50 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст.559), переданням відступного (ст.600), зарахуванням (ст.601), за домовленістю сторін (новація) (ст.604), прощенням боргу (ст.605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606), неможливістю його виконання (ст.607), смертю фізичної особи (ст.608), ліквідацією юридичної особи (ст.609), а згідно з ч.2 ст.653 ЦК України, підставою припинення зобов'язання є розірвання договору.

За змістом ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 599, 598 ЦК України, припинення іпотеки означає такий стан правовідношення між сторонами, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою №05-3403461 від 01.11.2018 року публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на імя ОСОБА_1, зазначено, що по кредитному договору № 36020 укладеного 20.07.2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ «Астра банк», права вимоги за яким з 02.12.2013 року перейшли до АТ «Дельта банк» та з 29.05.2018 року до гр. ОСОБА_1, за період з 02.12.2013 року по 29.05.2018 року жодної оплати в рахунок погашення заборгованості не надходило (а.с.62).

Тому суд робить висновок, що станом на 29.05.2018 року борг позивача перед публічним акціонерним товариством «Дельта банк» виплачено не було. А твердження позивача, що 26.02.2015 року він звернувся до ПАТ «Дельта Банк», та сплатив суму заборгованості не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи. Крім того, позивач не надав до позову жодного доказу в підтвердження сплати боргу публічному акціонерному товариству «Дельта банк», на який посилається у позові, чи доказів припинення забезпеченого зобов'язання від 20.07.2011 року.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, зважаючи на відсутність підстав в розумінні ст. 17 Закону України «Про іпотеку» для припинення договору іпотеки, оскільки доказів припинення забезпеченого договором зобов'язання від 20.07.2011 року суду не надано, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно ст.141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У звязку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають, а покладаються на позивача.

Ухвалою Іллічівського районного суду м.Одеси від 18 червня 2018 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на квартиру за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (Іллічівськ), вул.Парусна (ОСОБА_9) буд.1, кв.202, загальною площею 88,8 кв.м, також заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії з нерухомим майном, а саме з квартирою за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (Іллічівськ), вул.Парусна (ОСОБА_9) буд.1, кв.202, загальною площею 88,8 кв.м. (а.с.28-29).

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 18 червня 2018 року підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта банк», ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства «Агропросперіс банк», про виключення запису з Державного реєстру іпотек, виключення запису з Державного реєстру заборон на відчуження майна відмовити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 червня 2018 року у вигляді арешту на квартиру за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (Іллічівськ), вул.Парусна (ОСОБА_9) буд.1, кв.202, загальною площею 88,8 кв.м, та у вигляді заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з нерухомим майном, а саме з квартирою за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ (Іллічівськ), вул.Парусна (ОСОБА_9) буд.1, кв.202, загальною площею 88,8 кв.м.

Термін дії заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 червня 2018 року, триває відповідно до ч.10 ст.158 ЦПК України, тобто до набрання законної сили відповідного рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя