Справа № 755/699/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2019 р. . Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач у січні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що 14 липня 2001 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. 27 травня 2016 року Дніпровським районним судом було розірвано шлюб між сторонами. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва та виконавчого листа від 15 червня 2016 року позивач повинен сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) щомісячно, проте не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19 квітня 2016 року. Після досягнення старшою дитиною - ОСОБА_3 повноліття стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання молодшої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Як зазначає позивач починаючи з 2016 року він регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення своїх дітей. Проте, з народженням третьої дитини у новому шлюбі, яка теж потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у повному розмірі є неможливою. Також позивач зазначив, що його щомісячна заробітна плата становить 12 720 грн. 00 к. З огляду на викладене просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 червня 2016 року, на утримання дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р. н. та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1/2 до 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) помісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Позивач в судове засідання з'явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в частині 33 %.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, просила суд слухати справу у її відсутність та прийняти рішення в рамках закону.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 13 травня 2004 року до 27 травня 2016 року. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 20.11.2002 року виданого Виконкомом Кропивнянської сільської ради Володарсько - Волинського району Житомирської області та копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року. (а. с. 7, 10-11)

Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 8, 9)

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19.04.2016 року. Після досягнення старшою дитиною - ОСОБА_3 повноліття стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання молодшої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, проте, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. (а. с. 12-13)

Відповідно до судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 21.09.2018 року з ОСОБА_1 стягується користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ј заробітку, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи 15.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому позивач ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого Дарницьким районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. (а. с. 14)

Від даного шлюбу позивач має сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. (а. с. 17)

Позивач працює у ТОВ «БІХАБ.ЮЕЙ» на посаді Фахівець служби охорони та його середньомісячна заробітна плата складає 12 720 грн. 00 к. (а. с. 16)

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виходячи з положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

При цьому, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду з вимогою про зміну розміру аліментів, позивач посилається на те, що він перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі, від якого в нього народилась дитина, яка перебуває на його утриманні. Таким чином, на його одноособовому утриманні перебуває три дитини. Дані факти не були предметом дослідження під час розгляду справи про стягнення аліментів, тому за склавшихся обставин позивач не спроможний сплачувати аліменти в розмірі визначеному за рішенням суду.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено наявність обставин, які свідчать про те, що після ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання малолітньої дитини, з урахуванням вимог ст. 192 СК України у позивача змінився матеріальний стан.

При цьому, суд враховує, що позивач є особою працездатного віку, медичних показань стосовно працевлаштування та заняття певними видами діяльності позивачу не встановлено, доказів щодо непрацездатності чи обмеженої працездатності позивачу за станом здоров'я суду не надано, тому позивач спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 183, 184, 192ЦК України, ст. ст. 1-13, 77-83, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: 02139, АДРЕСА_1) на утримання дітей сина: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Ѕ до 1/3 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дітьми повноліття.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2019 року.

Суддя Н. О. Яровенко