Ухвала

23 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2/1522/12319/11

провадження № 61-25529св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання приміщення допоміжним, звільнення нежитлового приміщення, за зустрічним позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду Одеської області від 07 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати недійсним правочин, вчинений представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради по відчуженню нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв.м, розташованого в будинку АДРЕСА_1 ; визнати недійсним посвідчений 10 листопада 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н. В. договір купівлі-продажу ОСОБА_3 нежитлового підвального приміщення; визнати недійсним посвідчений 29 листопада 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського

нотаріального округу Коваль Н. В. договір купівлі-продажу ОСОБА_2 нежитлового підвального приміщення.

У лютому 2006 року представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (після зміни найменування Департамент комунальної власності Одеської міської ради), звернулося до суду з зустрічним позовом, в якому просили повернути нежитлове підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м, розташоване в будинку АДРЕСА_1 , до комунальної власності територіальної громади міста Одеси; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане 11 квітня 2000 року ОСОБА_4 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 21 жовтня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 10 листопада 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 29 листопада 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; виселити ОСОБА_2 з приміщення (т.1 а.с.81-83).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 жовтня 2010 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, позов Представництва по управління комунальною власністю Одеської міської ради задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення, видане ОСОБА_4 , визнано недійсними договори купівлі-продажу приміщення, нотаріально посвідченні 21 жовтня 2005 року, 10 листопада 2005 року, 29 листопада 2005 року; зобов`язано ОСОБА_2 звільнити приміщення на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2011 року рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи сторони уточнили вимоги.

ОСОБА_1 просив визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_4 , видане 11 квітня 2000 року на нежитлове приміщення площею 62,3 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 ; визнати нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв. м, розташоване по

АДРЕСА_1 , допоміжним нежитловим приміщенням багатоквартирного житлового будинку; зобов`язати ОСОБА_2 звільнити нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв.м , розташоване по АДРЕСА_1 .

Департамент комунальної власності Одеської міської ради просив витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради нежитлове підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м, розташоване по АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди в користуванні приміщенням шляхом виселення ОСОБА_2 та передачі приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2016 року в частині позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - скасовано.

Позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - задоволено.

Витребувано з володіння ОСОБА_2 та повернуто у володіння територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв. м, у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Усунено перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв. м. у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У січні 2017 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подала касаційну скаргу, в якій просить рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року та рішення Приморського районного суду міста Одеси від 07 липня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким застосувати наслідки спливу строків позовної давності та відмовити у позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу.

У березні 2017 року матеріали цивільної справи № 2/1522/12319/11 надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 2/1522/12319/11 надійшли до Верховного Суду.

13 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання приміщення допоміжним, звільнення нежитлового приміщення, за зустрічним позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення , призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у кількості п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат