Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 740/4616/16-ц

провадження № 61-29409св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне комунальне підприємство «Комунальний ринок»,

третя особа - Ніжинська міська рада Чернігівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Вінгаль В. М., Губар В. С., Кузюри Л. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного комунального підприємства «Комунальний ринок» (далі - ДКП «Комунальний ринок»), третя особа - Ніжинська міська рада Чернігівської області, про знесення (демонтаж) споруд, які знаходяться на березі річки Остер.

Позовна заява мотивована тим, що 11 грудня 2014 року виконавчий комітет Ніжинської міської ради прийняв рішення № 306 «Про підготовку та проведення продовольчого ярмарку», яким надав дозвіл на проведення продовольчого ярмарку за адресою: АДРЕСА_1 в період з 12 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року. На підставі вказаного рішення облаштовано торговельний майданчик для проведення продовольчого ярмарку за вказаною адресою, який загрожує екологічній безпеці та забрудненню річки, оскільки відходи від торгівлі можуть опинитися в річці, забруднити її, загрожувати відпочинку людей та їх здоров`ю.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду від 26 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11 грудня 2014 року № 306 «Про підготовку та проведення продовольчого ярмарку». Також постановою Ніжинського міськрайонного суду від 04 листопада 2016 року визнано незаконним та скасовано рішення Ніжинської міської ради від 26 лютого 2015 року № 9-65/2015 у частині надання дозволу ДКП «Комунальний ринок» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 0,1420 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування ринкової інфраструктури (розміщення ринку з продажу сільськогосподарської продукції) без здійснення будівництва.

Позивач вважає, що відсутні будь-які законні підстави для користування ДКП «Комунальний ринок» земельною ділянкою площею 0,1420 га на АДРЕСА_1 , тому всі споруди, які збудовані на цій земельній ділянці підлягають демонтажу (знесенню).

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 вересня 2017 року позов задоволено; зобов`язано ДКП «Комунальний ринок» демонтувати та знести усі споруди, що є самочинним будівництвом: огорожу колишнього місця торгівлі на березі річки Остер в АДРЕСА_1, криті торгові прилавки та паркан за ними; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наявність споруд - торговельного майданчику для проведення продовольчого ярмарку є самочинним будівництвом у розумінні статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, тому вказані будівлі підлягають знесенню.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року апеляційні скарги ДКП «Комунальний ринок» та Ніжинської міської ради Чернігівської області задоволено; рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції про задоволення позову не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, оскільки позивачем не доведено, що його права порушені та потребують захисту.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог заперечень (відзиву) на касаційну скаргу

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому Ніжинська міська рада Чернігівської області, просила касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року справу № 740/4616/16-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності і, відповідно до статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передача у власність або користування земель комунальної власності в межах м. Ніжина належить до повноважень Ніжинської міської ради.

На підставі припису Державної екологічної інспекції у Чернігівської області від 29 вересня 2015 року № 125/05, який є чинним, з метою запобігання забруднення навколишнього природного середовища та негативного впливу на прибережну захисну смугу р. Остер була встановлена огорожа на торговельному майданчику на АДРЕСА_1 .

Зазначеним приписом зобов`язано міську раду до початку експлуатації торгівельного майданчику на АДРЕСА_1 для запобігання негативного впливу на прибережну захисну смугу р. Остер забезпечити: твердим покриттям; огорожею для унеможливлення потрапляння відходів з майданчика до річки; контейнерами для тимчасового зберігання відходів. Цей припис виконано міською радою.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11 грудня 2014 року № 306 «Про підготовку та проведення продовольчого ярмарку» за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2017 року визнано незаконним та скасовано пункт 3.3 рішення Ніжинської міської ради Чернігівської області від 26 лютого 2015 року № 9-65/2015, яким надано дозвіл ДКП «Комунальний ринок» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 0,1420 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (розміщення ринку з продажу сільськогосподарської продукції) без здійснення будівництва.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього(частина друга статті 376 ЦК України).

Право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування (частина сьома статті 376 ЦК України).

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Земельна ділянка на АДРЕСА_1 належить на праві комунальної власності Ніжинській міській раді, яка в порядку статті 376 ЦК України з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості за вказаною адресою не зверталася.

Отже, правильними є висновки апеляційного суду про те, що звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 не довів, що встановлення споруд на березі р. Ос тер у АДРЕСА_1 порушує його права чи інтереси, які в порядку статті 16 ЦК України підлягають захисту.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що апеляційний суд не звернув уваги на судове рішення, що набрало законної сили та яким скасовано рішення виконавчого комітету міської ради щодо підготовки і проведення продовольчого ярмарку. Однак не зважаючи на вказане судове рішення відповідачі не демонтують обладнання ринку та огорожу.

Крім того, посилався на те, що судовим рішенням скасовано рішення міської ради, яким надано дозвіл ДКП «Комунальний ринок» на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки за вказаною вище адресою. Отже апеляційний суд не звернув уваги на те, що у відповідача відсутні будь-які підстави для експлуатації земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд належним чином дослідив докази у справі та дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено, що встановленням споруд на березі р. Ос тер порушено його права. Крім того, апеляційним судом установлено, що майданчик на АДРЕСА_1 звільнений від кіосків та павільйонів, які призначені для здійснення торгівельної діяльності.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов