Справа №717/1800/18
14 лютого 2019 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Туржанського В.В.
при секретарі: Тихоненко І.В.
представника позивача: ОСОБА_1
та представника Кельменецької районної державної
адміністрації як органу опіки та піклування: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позивач ОСОБА_3 подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку с. Вовчинець Кельменецького району Чернівецької області вулиця Бесарабська будинок 19, батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1100 гривень (одна тисяча сто грн.) на місяць на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття.
ВСТАНОВИВ:
Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася.
Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідачка взагалі не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться ними.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідачка не відвідує дітей, не цікавиться їх долею, не піклується про дітей.
Представник Кельменецької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.
Малолітній ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що матір бачив востаннє минулої зими. ОСОБА_4 з ним не спілкується.
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідачка ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей, а саме не відвідує та не утримує дітей, взагалі не спілкується із своїми синами. ОСОБА_4 не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дітям необхідного харчування та лікування, не піклується про належний психологічний клімат сімї, не показує власного позитивного прикладу дітям, тим самим не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. Вказані обставини стверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 виданого 14 березня 2017 року на бланку серії І-МИ № 259473, копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 виданого 17 березня 2017 року на бланку серії І-МИ № 259493, актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3 від 18 листопада 2018 року.
З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6 № 01-33/1355 від 17 липня 2018 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6.
Свідок ОСОБА_7 дала суду показання про те, що ОСОБА_4 залишила дітей два роки тому. ОСОБА_4 не відвідує дітей та не допомагає їх утримувати. Діти живуть із батьком ОСОБА_3
Такою своєю бездіяльністю відповідачка порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідачка порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей можуть бути позбавлені судом батьківських прав.
Зважаючи на характер поведінки відповідачки ОСОБА_4, суд не вважає можливим відмовляти в позові і попереджувати відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дітей.
Відповідачка не надала суду жодного доказу, який би стверджував її бажання брати участь у вихованні дітей, вчинення нею будь-яких дій з метою спілкуватись з дітьми та брати участь у їхньому вихованні та наявність перешкод у виконанні її батьківських обовязків.
Відповідачка не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України ОСОБА_3 має право на отримання аліментів від відповідачки ОСОБА_4. у частці від доходу відповідачки, або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право ОСОБА_3 порушується відповідачкою, оскільки остання не утримує матеріально своїх синів.
Згідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2019 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 гривень.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідачка нарівні з позивачем зобов'язана нести витрати на утримання дітей.
В порушення вимог ЦПК України відповідачка не надала суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що вона на належному рівні матеріально утримує синів та забезпечує їх відповідно до частки своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України.
Також в порушення вимог ЦПК України відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, що вона має незадовільний стан здоров'я та має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб.
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дітей, наявність на утриманні позивача трьох дітей.
Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 21 грудня 2018 року.
Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, а саме ОСОБА_4 слід позбавити батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнути з неї аліменти на їх утримання.
На підставі ст.12, ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 166,167, 171, 180,181 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_4, жительку с. Вовчинець Кельменецького району Чернівецької області вулиця Бесарабська будинок 19, батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1100 (однієї тисячі сто) гривень щомісячно, починаючи з 21 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1100 (однієї тисячі сто) гривень щомісячно, починаючи з 21 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів із ОСОБА_4 у межах суми платежу за один місяць в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок в рахунок відшкодуванням витрат понесених по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 25 лютого 2019 року.

Надіслати сторонам копії рішення протягом двох днів з дня його складання.

Суддя: