У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 Справа №2-4328/11

21 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Черніцької І.М.

за участю секретаря Бойко І.І.

у відсутності державного виконавця

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням АСВП №56077038, яке включає в себе три виконавчих документи про стягнення із ОСОБА_2 на користь юридичних осіб та фізичної особи коштів.

В обґрунтування подання заявник вказує, що на виконанні в Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження АСВП №55426888, щодо виконання виконавчих листів: №1915/17872/2010 від 01 грудня 2017 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №13 від 25 вересня 2007 року в сумі 90647,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 21 березня 2013 року становить 724543,79 грн. та 3219 грн. сплаченого судового збору; №2-3187/2009 від 04 вересня 2009 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь філії Тернопільського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» - 221892,39 доларів США. Стягнення покласти на майно іпотечного договору від 25 вересня 2007 року, а саме: - житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Крушельницької, 21 в с. Гаї Гречинські Тернопільського району та земельну ділянку, розміром 0,10 га, що знаходиться за вищевказаною адресою, власником якого є ОСОБА_2; №2-4328/11 від 17 січня 2018 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 155219,36 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1552,19 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу в розмірі 120 грн. 23 листопада 2012 року державним виконавцем здійснено опис й арешт майна боржника, а саме: транспортного засобу марки «Toуota FG Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1, 2008 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації від 03 листопада 2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за боржником зареєстроване домоволодіння, що є предметом іпотечного договору. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області від 15 листопада 2017 року за №11947 за боржником зареєстровані наступні транспортні засоби: ВАЗ 2109, 1992 року випуску, червоного кольору, державний номерний знак З0675ТЕ; ЗИЛ 131В, 1982 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3; ЗАЗ 110557, 2003 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4. З відповіді Пенсійного фонду України за № від 13 лютого 2019 року про осіб-боржників, які отримують пенсії встановлено, що інформації про ОСОБА_2 не знайдено. З відповіді Пенсійного фонду України за № від 13 лютого 2019 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи встановлено, що інформації про ОСОБА_2 не знайдено. Як вбачається з відповіді Державної фіскальної служби України за № від 13 лютого 2019 року, підприємницьку діяльність ОСОБА_2 припинено. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України за № від 14 лютого 2019 року, інформація стосовно ОСОБА_2 щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Посилаючись на наведене та те, що рішення суду по даний час не виконане, а боржник своїми діями перешкоджає виконанню рішення суду, просить подання задовольнити.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Судом встановлено, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області перебуває зведене виконавче провадження АСВП №55426888 від 26 грудня 2017 року з виконання виконавчих листів:

1)№1915/17872/2010 від 01 грудня 2017 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №13 від 25 вересня 2007 року в сумі 90647,29 доларів США, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 21 березня 2013 року становить 724543,79 грн. та 3219 грн. сплаченого судового збору;

2)№2-3187/2009 від 04 вересня 2009 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь філії Тернопільського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України» - 221892,39 доларів США. Стягнення покласти на майно іпотечного договору від 25 вересня 2007 року, а саме: - житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Крушельницької, 21 в с. Гаї Гречинські Тернопільського району та земельну ділянку, розміром 0,10 га, що знаходиться за вищевказаною адресою, власником якого є ОСОБА_2;

3)№2-4328/11 від 17 січня 2018 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 155219,36 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1552,19 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу в розмірі 120 грн.

03 листопада 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-3187/2009 від 04 вересня 2009 року.

26 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №1915/17872/2010 від 01 грудня 2017 року.

14 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-4328/11 від 17 січня 2018 року.

16 березня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

29 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

З відповіді Пенсійного фонду України за № від 13 лютого 2019 року про осіб-боржників, які отримують пенсії встановлено, що інформації про ОСОБА_2 не знайдено.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України за № від 13 лютого 2019 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи вбачається, що інформації про ОСОБА_2 не знайдено.

Як вбачається з відповіді Державної фіскальної служби України за № від 13 лютого 2019 року, підприємницьку діяльність ОСОБА_2 припинено.

Як слідує з відповіді Державної фіскальної служби України за № від 14 лютого 2019 року, інформація стосовно ОСОБА_2 щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за №156743124 від 19 лютого 2019 року встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить домоволодіння по вул. Крушельницької, 21 в с. Гаї-Гречанські Тернопільського району, яке є обєктом іпотеки.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.

В силу вимог п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Положеннями п. 19 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає в наступних діях: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; у несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; у ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з вимогами ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Державним виконавцем не обґрунтовано, як саме, таке обмеження боржника у праві виїзду за межі України, буде дійсно сприяти виконанню рішення суду та погашенню заборгованості.

Подане до суду подання, державний виконавець обгрунтовує лише тим, що боржник рішення суду не виконує, без зазначення ішних доказів щодо ухилення від виконання рішення суду.

Однак, сам по собі факт невиконання рішення суду не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України.

Державним виконавцем не подано будь-яких доказів, що підтверджують факт перетину кордону боржником ОСОБА_2 та наявність в останнього документів, що дають право на виїзд з України та вїзду в Україну.

Крім того, встановлено, що в матеріалах подання відсутні будь-які вимоги, державного виконавця, які б надсилалися ОСОБА_2 про необхідність зявитися у відділ ДВС для надання пояснень з приводу невиконання рішення суду.

З наданих суду матеріалів не встановлено, що державним виконавцем вжито всіх належних та ефективних заходів щодо зясування причин невиконання боржником рішення суду, не відібрано в нього пояснень, факту наявності коштів у боржника для виконання зобовязання та не зясовано факт наявності перетину кордону боржником.

Більше того, в матеріалах подання відсутні докази про факт обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження.

Відтак, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань відсутній та представником ДВС не доведений належними, достовірними та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Доводи державного виконавця про те, що боржник належним чином не виконує рішення суду та жодних заходів щодо його виконання не вживає, не є достатньою підставою вважати, що боржник свідомо, злісно ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 268, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвалу суду складена 21 лютого 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_4