Постанова

Іменем України

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 369/600/16-ц

провадження № 61-10213св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державна іпотечна установа,

треті особи: ОСОБА_5, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» Савельєва Анна Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Державної іпотечної установи, яка підписана представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Іванової І. В., Касьяненко Л. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до Державної іпотечної установи про визнання припиненими зобов'язань.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Радикал Банк» було укладено договір про іпотечний кредит № 4267/3-980, згідно умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 1 600 000 грн, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 1 600 000 грн, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені договором.

Відповідно до умов цього договору він, як позичальник, зобов'язався здійснювати платежі щомісячно до 17 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання даного договору, рівними частинами в сумі не менше 5 555,56 грн, та сплачувати проценти, нараховані кредитором на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечувалось іпотекою нерухомого майна, а саме житловим будинком загальною площею 493,4 кв.м., розташованим за адресою: АДРЕСА_1, та земельними ділянками загальною площею 0,0969 га, розташованими за адресою: АДРЕСА_2, згідно іпотечного договору, укладеного між ПАТ «Радикал Банк» (як іпотекодержателем) та ОСОБА_4, ОСОБА_8 (як іпотекодавцями), який посвідчений 17 грудня 2013 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ДеребероюТ. О., зареєстрованого в реєстрі за № 2669.

25 грудня 2013 року права вимоги за кредитним та іпотечним договорами ПАТ «Радикал Банк» було відступлено на користь Державної іпотечної установи, згідно договору відступлення права вимоги № 572, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за № 3999.

03 січня 2014 року банк направив ОСОБА_4 повідомлення за № 5/1/14 від 03 січня 2014 року, згідно якого його було повідомлено про відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит та Іпотечним договором на користь Державної іпотечної установи, та про те, що, починаючи з 25 грудня 2013 року всі зобов'язання позичальника за договором про іпотечний кредит підлягають виконанню Державній іпотечній установі, порядок виконання грошових зобов'язань, встановлених кредитним договором, залишається незмінним.

У період з 17 січня 2014 року по 17 червня 2015 року на виконання умов кредитного договору (згідно графіка погашення) ним було здійснено відповідні платежі, що підтверджується виписками по рахунку.

Позивач вказував, що 09 липня 2015 року ним через касу банку ПАТ «Радикал Банк», який обслуговує іпотечний кредит, позивач вніс грошові кошти в розмірі 5 095,89 грн та 1 470 217,22 грн на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у ПАТ «Радикал Банк». 09 липня 2015 року він здійснив перерахування коштів в розмірі 43 791,80 грн з власного рахунку № НОМЕР_1. Таким чином, позивачем було здійснено оплату на загальну суму 1 519 104,91 грн та відповідно погашено кредит і сплачено проценти за фактичний строк користування кредитом.

Факт перерахування на користь Державної іпотечної установи коштів у розмірі 1 519 104,91 грн, підтверджено обслуговуючим банком ПАТ «Радикал Банк» згідно листа за № 5040/15 від 21 грудня 2015 року.

З 10 липня 2015 року у ПАТ «Радикал Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, яка діяла з 10 липня 2015 року по 09 листопада 2011 року включно. З 10 листопада 2015 року в ПАТ «Радикал Банк» розпочато процедуру ліквідації банку. У листі за № 5040/15 від 21 грудня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» повідомлено про те, що 09 липня 2015 року частина отриманої від нього, ОСОБА_4, суми в розмірі 24 418,57 грн була перерахована на поточний рахунок Державної іпотечної установи, який був відкритий в іншому банку.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив:

- визнати припиненими зобов'язання перед Державною іпотечною установою за договором про іпотечний кредит № 4267/3-980 від 17 грудня 2013 року;

- визнати припиненими зобов'язання за Іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу 17 грудня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2669.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2016 року у складі судді: Ковальчук Л. М. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ «Радикал Банк», як обслуговуючий банк, не перерахував Державній іпотечній службі сплачені ОСОБА_4 гроші, а тому зобов'язання боржника перед кредитором не припинилися.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2016 року скасовано. Позов ОСОБА_4 до Державної іпотечної установи, треті особи - ОСОБА_8, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєва А. М., про визнання припиненими зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 4267/3-980 від 17 грудня 2013 року і за іпотечним договором від 17 грудня 2013 року задоволено. Визнано припиненим зобов'язання ОСОБА_4 перед Державною іпотечною установою за договором про іпотечний кредит №4267/3-980 від 17 грудня 2013 року. Визнано припиненим зобов'язання за іпотечним договором, посвідченим 17 грудня 2013 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за № 2669. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 на рахунок обслуговуючого банку достроково здійснено повернення кредитних коштів та процентів за користування ними в повному обсязі 09 липня 2015 року і оплата здійснена за реквізитами, визначеними у договорі про іпотечний кредит. Тому позивачем зобов'язання за договором про іпотечний кредит виконані і їх виконання проведене належним чином. Та обставина, що обслуговуючим банком не було перераховано гроші боржника кредитору, правового значення для вирішення справи не мають, оскільки таких зобов'язань за договірними відносинами у ОСОБА_4 не було, оскільки відповідно до пункту 2.1.2 договору, укладеного між Державною іпотечною установою та ПАТ «Радикал Банк» від 15 грудня 2011 року, ПАТ «Радикал Банк», як обслуговуючий банк, отримані гроші за борговими зобов'язаннями не пізніше дня наступного за днем прийому платежу зобов'язаний був перерахувати на транзитний рахунок кредитора. З 10 липня 2015 року у ПАТ «Радикал Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, у зв'язку з чим повноваження цього банку щодо здійснення будь-яких операцій припинено і вини в цьому боржника не має.

Аргументи учасників справи

У вересні 2016 року Державна іпотечна установа через представника ОСОБА_7 подала касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржене рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апеляційний суд неправильно застосував статті 599, 1049 ЦК України, оскільки кошти, сплачені в рахунок виконання зобов'язання за договором про іпотечний кредит, на рахунок Державної іпотечної установи не надходили. Розмір заборгованості за договором про іпотечний кредит становить 1 519 109,51, тоді як позивачем сплачено 1 519 104,91 грн.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що 17 грудня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Радикал Банк» був укладений договір про іпотечний кредит № 4267/3-980.

Відповідно до пункту 1.1 договору про іпотечний кредит кредитор зобов'язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 1 600 000 грн, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 1 600 000 грн, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Відповідно до пункту 2.4. договору про іпотечний кредит позичальник зобов'язується щомісячно до 17 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання договору, здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі не менше 5 555,56 грн та сплачувати проценти, нараховані на залишок заборгованості за кредитом, відповідно до графіку погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у кредитора.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит № 4267/3-980 від 17 грудня 2013 року між ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ПАТ «Радикал Банк» 17 грудня 2013 був укладений іпотечний договір, згідно пункту 1.1. якого іпотекодержатель ПАТ «Радикал Банк» прийняв в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке складається з одного житлового будинку, загальною площею 178,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку площею 0,0485 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,0484 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Між ПАТ «Радикал Банк» та Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення права вимоги № 572 від 25 грудня 2013 року, відповідно до пункту 1.1 якого банк передав, а установа прийняла всі права вимоги за договором про іпотечний кредит між банком і ОСОБА_4 за № 4267/980 від 17 грудня 2013 року; іпотечним договором між банком і ОСОБА_4, ОСОБА_5 № б/н від 17 грудня 2013 року, посвідчений Дереберою Т. О., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі № 2669 від 17 грудня 2013 року, який виступає в якості забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з договору про іпотечний кредит.

ПАТ «Радикал Банк» за № 5/1/14 від 03 січня 2014 року повідомив ОСОБА_4 про те, що права вимоги за договором про іпотечний кредит № 4267/3-980 від 17 грудня 2013 року та іпотечним договором, які укладались між ним та ПАТ «Радикал Банк», перейшли до Державної іпотечної установи, що підтверджується наявним в матеріалах справи. У повідомленні від 03 січня 2014 року також зазначено про те, що Державна іпотечна установа, як наступний кредитор, володіє правами вимоги за вказаним договором про іпотечний кредит на підставі договору відступлення права вимоги між ПАТ «Радикал Банк» (первинний кредитор) та Державною іпотечною установою (установа) від 25 грудня 2013 року № 572. Починаючи з 25 грудня 2013 року всі зобов'язання позичальника за вказаним в повідомленні договором про іпотечний кредит підлягають виконанню наступному кредитору; порядок виконання грошових зобов'язань, встановлений в договорі про іпотечний кредит, залишається незмінним.

09 липня 2015 року ОСОБА_4 через касу обслуговуючого банку ПАТ «Радикал Банк» на рахунок ПАТ «Радикал Банк» № НОМЕР_1 двома платежами було внесено грошові кошти в розмірі 5 095,89 грн, що підтверджується квитанцією № 4150 від 09 липня 2015 року, та 1 470 217,22 грн згідно квитанції № 4084 від 09 липня 2015 року.

Рахунок № НОМЕР_1 є саме тим рахунком, на який відповідно до умов договору про іпотечний кредит № 4267/3-980 від 17 грудня 2013 року ОСОБА_4 має здійснювати погашення кредиту.

За даними ПАТ «Радикал Банк», як обслуговуючого банку, ОСОБА_4 вніс двома платежами грошові кошти на загальну суму 1 519 104,91 грн. Обслуговуючий банк прийняв кошти, однак не перерахував їх на рахунок Державної іпотечної установи.

Апеляційним судом встановлено, що пунктом 2.1.2 договору від 15 грудня 2011 року, укладеного між Державною іпотечною установою та ПАТ «Радикал Банк», останній, як обслуговуючий банк, отримані гроші за борговими зобов'язаннями не пізніше дня наступного за днем прийому платежу зобов'язаний був перерахувати на транзитний рахунок кредитора.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 757/46709/16-ц (провадження № 61-8253св18) зроблено висновок по застосуванню статті 527 ЦК України та вказано, що кредитору дозволяється не приймати самостійно виконання зобов'язання у разі його переадресування, під яким розуміється уповноваження кредитором іншої особи на прийняття виконання від боржника, якщо така можливість передбачена договором, актом цивільного законодавства або ж випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Уповноважена кредитором особа приймає виконання (тобто вчиняє фактичні дії, зокрема щодо прийняття майна) без заміни кредитора, і всі правові наслідки настають для кредитора. Під уповноваженою особою слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження від кредитора на прийняття виконання обов'язку боржником або іншою особою. Такі повноваження можуть бути визначені, зокрема: у договорі між кредитором уповноваженою особою; у договорі між боржником та кредитором; кредитором у виданій ним довіреності.

За таких обставин, встановивши, що позивач належним чином виконав зобов'язання за договором про іпотечний кредит, апеляційний суд зробив правильний висновок про задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної іпотечної установи, яка підписана представником ОСОБА_7, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель