Провадження № 2/761/2606/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на її користь страхове відшкодування в розмірі 36 666,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.04.2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля марки «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_2, та автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1.

При цьому, згідно постанови Подільського районного суду м.Києва від 20.07.2018 року винним у вчиненні вищенаведеної ДТП визнано водія автомобіля марки «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1,- ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якої на час вчинення ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Європейський страховий союз» (надалі - ПрАТ «Європейський страховий союз»).

У зв'язку з зазначеним, позивач, як потерпіла особа, 13.04.2018 року та 16.04.2018 повідомив ПрАТ «Європейський страховий союз» про настання страхового випадку, а в подальшому направив страховику всі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону, для виплати страхового відшкодування.

Крім того, через відсутність будь-якого зв'язку зі страховою компанією, 16.04.2018 року представник позивачки звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Однак, як зазначає позивач, відповідач, в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України, не виконав своїх зобов'язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та станом на день звернення до суду з цим позов не здійснив відповідної виплати.

Між тим, посилаючись на Висновок судово-незалежної експертизи №ЕД-1707-2-1005ю18 від 11.05.2018 року, згідно з яким якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2, складає 36 666,51 грн., позивач вважає, що з відповідача підлягає до стягнення вказана сума.

Ухвалою від 01.11.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 19.12.2018 року розгляд даної цивільної справи вирішено продовжити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив.

Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.04.2018 року о 09 год. 00 хв. по проспекту Правди в м.Києві відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_2, та автомобіля марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_1.

При цьому, відповідно до постанови Подільського районного суду м.Києва від 20.07.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП.

В свою чергу, згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вказаної ДТП автомобілю марки марки «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить позивачу на праві власності відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3, були завдані механічні пошкодження.

При цьому, відповідно до Висновку судово-незалежної експертизи №ЕД-1707-2-1005ю18 від 11.05.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_2, складає 36 666,51 грн.

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз» (Поліс № АМ/0349220 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачем було вчасно повідомлено та надано відповідачу всі необхідні документи для виплати йому страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вищенаведені вимоги закону, відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та не здійснив відповідної виплати.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність невиплати позивачу страхового відшкодування матеріали справи не містять.

На підставі зазначеного, враховуючи вказані положення закону і встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума страхового відшкодування в розмірі 36 666,51 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 280-282, 289, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_1 37371 (тридцять сім тисяч триста сімдесят одна) грн. 31 коп., з яких: 36666 (тридцять шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 51 коп. - страхове відшкодування; 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. - судові втрати по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 27.02.2019 року.

Суддя: