П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/12845/17

Провадження № 22-ц/4815/138/19

Головуючий у суді першої інстанції: Куцоконь Ю.П.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

в м. Рівне Рівненської області 28.12.2017 р.

Повний текст складено 05.01.2018 р.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.;

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5;

відповідач: Рівненська міська рада;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Житлово-комунальне підприємство "Покровське"

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_6;

за участі: ОСОБА_6 і ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Житлово-комунальне підприємство "Покровське"; про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись з позовом до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Житлово-комунальне підприємство "Покровське" (далі - ЖКП "Покровське"); про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки. Мотивували свої вимоги тим, що на земельній ділянці площею 782 м2 по АДРЕСА_1 розташований триквартирний житловий будинок, який знаходиться на балансі ЖКП "Покровське. На підставі свідоцтва про право власності від 23 березня 2005 року квартира НОМЕР_5, загальною площею 36, 5 м2, що становить 28/100 частини всього будинку, перебуває в спільній частковій власності у позивачів, кожному по ј. Окрім них, співвласниками будинку є сім'я ОСОБА_12, власники квартири НОМЕР_6, загальною площею 61,6 м2, що становить 46/100 частини будинку, а квартира НОМЕР_7, загальною площею 34,8 м2, що становить 26/100 частини будинку належить до комунальної власності території громади м. Рівне в особі Рівненської міської ради, балансоутримувачем є ЖКП "Покровське".

Вважали, що виходячи з часток по будинку, площі земельних ділянок кожної квартири складають: квартири НОМЕР_6 - 360 м2; квартири НОМЕР_8 - 203 м2; квартири НОМЕР_5 - 219 м2. Покликалися на рішення Рівненської міської ради №66 від 13 липня 2006 року, на підставі якого власникам квартири НОМЕР_6 виділена земельна ділянка площею 392,2 м2. Пояснювали, що інша частина земельної ділянки площею 392,8 м2, яка знаходиться у спільному їхньому користуванні з користувачами квартири НОМЕР_7, між ними не поділена та не встановлено порядку користування нею. В зв'язку з цим позивачі вирішили безоплатно приватизувати земельну ділянку, що знаходиться під їх частиною житлового будинку для її цільового призначення. Оскільки вони не дійшли згоди з Рівненською міською радою щодо поділу земельної ділянки та виділення її частки з оформленням права, то були змушені звернутись до суду з відповідним позовом.

З огляду на викладене просили вирішити питання про призначення будівельно-технічної експертизи з метою визначення варіантів розподілу земельної ділянки загальною площею 392,8 м2 по АДРЕСА_2 та порядку користування нею відповідно до часток у праві власності кожного співвласника житлового будинку з урахуванням фактичного користування відповідно до варіанту розподілу, запропонованим експертом.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено повністю.

Встановлено такий порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,0400 га (400 кв.м.) на АДРЕСА_1

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_4) виділено в індивідуальне користування:

- земельну ділянку площею 0,0085 га (85 кв.м.), яка позначена на плані зеленим кольором та має розміри по периметру за годинникової стрілкою, в м: 0,63-0,33-2,08-5,20-4,14-7,50-5,34-5,67-1,12-3,15-1,73-0,10-0,59-7,18 (Рис.1. Варіант № 1 порядку користування земельною ділянкою висновку експертного дослідження № 171211/2 від 12 грудня 2017 року, проведеного експертом ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Сайко С.Л.);

- земельну ділянку площею 0,0095 га (95 кв.м.), яка позначена на плані зеленим кольором та має розміри по периметру за годинникової стрілкою, в м: 7,32-14,32-4,80-4,62-2,76-0,99-8,97 (Рис.1. Варіант № 1 порядку користування земельною ділянкою висновку експертного дослідження № 171211/2 від 12 грудня 2017 року, проведеного експертом ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Сайко С.Л.).

ЖКП "Покровське" управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради виділено в індивідуальне користування:

- земельну ділянку площею 0,0180 га (180 кв.м.), яка позначена на плані жовтим кольором та має розміри по периметру за годинникової стрілкою, в м: 6,34-7,18-0,59-0,10-1,73-3,15-1,12-5,67-2,57-0,99-2,76-4,62-4,80-12,44-6,50-15,12-11,79-6,89 (Рис.1. Варіант № 1 порядку користування земельною ділянкою висновку експертного дослідження № 171211/2 від 12 грудня 2017 року, проведеного експертом ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Сайко С.Л.).

Земельну ділянку площею 0,0040 га (40 кв.м.), яка позначена на плані фіолетовим кольором та має розміри по периметру за годинникової стрілкою, в м: 3,69-17,14-8,97-2,57-5,34-7,50-4,14-5,20 (Рис.1. Варіант № 1 порядку користування земельною ділянкою висновку експертного дослідження № 171211/2 від 12 грудня 2017 року, проведеного експертом ПП "Експерт-Рівне-Консалт" Сайко С.Л.) виділено у спільне користування ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ЖКП "Покровське" управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради.

На рішення суду особа, яка не брала участь у справі, - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, де покликалася на його незаконність і необґрунтованість та вважала його таким, що прийняте з порушенням прав і законних інтересів її сім'ї.

На її обґрунтування вказувалося про те, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться будинок, який складається з трьох квартир: НОМЕР_6, НОМЕР_8, НОМЕР_5. Вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є власниками квартири НОМЕР_8, що підтверджувала свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом Рівненської міської ради від 03 серпня 2018 року. Наймачами вказаної квартири вони були з 1989 року і весь цей час в ній проживали. У спільному їхньому користуванні з позивачами перебувала земельна ділянка площею 392,8 м2, яка обліковується за землями запасу комунальної власності Рівненської міської ради і фактично призначена для обслуговування нерухомого майна, власниками якого є її сім'я та сім'я ОСОБА_4. Проте з 2014 року між їхніми сім'ями триває конфлікт щодо вказаної земельної ділянки. Один з співвласників квартири НОМЕР_5 самочинно побудував господарську будівлю, чим позбавив її сім'ю вільного доступу до двору та квартири.

У вересні 2018 року вона дізналась, що сім'я ОСОБА_4 на початку 2018 року звернулась до Рівненської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 180 м2 по АДРЕСА_2. При цьому в проекті рішення міської ради вказано, що підставою для розроблення проекту землеустрою є рішення Рівненського міського суду від 28 грудня 2017 року. Однак з невідомих причин та незважаючи на той факт, що спірна земельна ділянка перебувала в користуванні її сім'ї і на ній знаходиться належна їм частина будинку, їх не було залучено до участі у справі. Таким чином, на підставі оскаржуваного рішення ОСОБА_2 фактично захопив земельну ділянку, що розташована під їхнім нерухомим майном, а також має намір приватизувати іншу частину земельної ділянки, яка знаходиться поряд. Натомість її сім'я позбавлена земельної ділянки. Пояснювала, що при винесенні рішення суд не з'ясував коло осіб, які користуються та володіють земельною ділянкою, і прийшов до хибного висновку, що встановлення порядку її користування відповідатиме вимогам земельного законодавства.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийнявши нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначав, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини та громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження рішень та ухвал суду в цивільному судочинстві.

За змістом ст. 352 ЦПК України, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки.

Тобто особи, які не брали участі в справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права та обов'язки цих осіб.

Саме цим правом скористалась ОСОБА_6 і в обґрунтування апеляційної скарги покликалась на те, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права, адже вона була наймачем квартири НОМЕР_8 на АДРЕСА_1 з 1989 року, а, отже, і користувачем прилеглої земельної ділянки, щодо якої було встановлено порядок користування. На підтвердження своїх аргументів надала: копію ордеру №0884 від 08 серпня 1989 року на жиле приміщення, а саме квартиру НОМЕР_8 площею 11,6 м2 на АДРЕСА_1); свідоцтво про право власності квартири НОМЕР_8 від 03 серпня 2018 року, що знаходиться на АДРЕСА_1

Факт її проживання у цьому будинку не заперечувався і ОСОБА_2 Однак при цьому посилався на те, що поштова адреса в частині номера її квартири відрізняється від того, який вона назвала суду, а сама квартира на той час була комунальною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер (ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК Української РСР).

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

В свою чергу, співвласники багатоквартирного будинку мають право спільної сумісної власності на земельну ділянку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Апеляційний суд, приходячи до висновку про задоволення апеляційної скарги, бере до уваги і факт виникнення у позивача суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Ця обставина є суспільно значущим чинником, який заслуговує на правову охорону з огляду на принцип правової певності. У розумінні ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майно може бути або у вигляді того, що існує, або у вигляді матеріальних активів, щодо яких заявник може заявляти щонайменше "законне сподівання" їх фактичного отримання. (Рішення Європейського Суду з прав людини від 29 листопада 1991 року в справі "Пайн Велі Девелопментс ЛТД та інші проти Ірландії".

Такими активами може бути сподівання, зокрема, на виділення в натурі конкретної земельної ділянки та оформлення прав на неї.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначено, що за певних обставин законне сподівання на отримання активу також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла до висновку, що права, свободи та інтереси ОСОБА_6 на виділену земельну ділянку є порушеними. Вона, проживаючи тривалий час у наданій квартирі, мала право як на приватизацію житлового приміщення, яким вона згодом скористалася, так і на користування прилеглої земельної ділянки нарівні з позивачами.

Проте суд при вирішенні справи уваги на наведені обставини не звернув і не міг звернути, адже вони йому були невідомі через незалучення до участі в справі скаржника. Також видно, що позивачами очевидно було приховано дані щодо решти володільців (власників) будинку, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Окрім того, оскаржуваним рішенням безпосередньо покладено права і обов'язки на ЖКП "Покровське", яке брало участь у справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно із ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити в справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї зі сторін.

Оскільки третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинна брати участь у справі лише тоді, коли щодо неї в майбутньому можуть виникнути певні права і обов'язки, що випливають зі спору між сторонами, тому в будь-якому випадку щодо неї унеможливлюється безпосереднє встановлення зобов'язань на основі рішення суду по суті.

В зв'язку з цим судом попередньої інстанції допущено такі порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування рішення суду, а тому колегія суддів вимушена вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Спонуканням для задоволення апеляційної скарги відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягало у прийнятті судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки особи, що не була залучена до участі в справі.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України понесений судовий збір у розмірі, який сплачений при поданні апеляційної скарги, - 960 гривень, підлягає пропорційному стягненню із кожного з позивачів на користь особи, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-383, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2017 року - скасувати.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити в позові до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,: Житлово-комунальне підприємство "Покровське"; про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 по 240 гривень судового збору з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 16 год. 20 хв. 19.02.2019.

Головуючий С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук