КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 760/4193/18 Головуючий у І-й інстанції -Усатова І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Камінської Є.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову вказувала, що 30.12.2005 р. сторони зареєстрували шлюб, від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києві від 02.10.2012 р. шлюб між сторонами розірвано.

Під час реєстрації розірвання шлюбу, так і після цього по сьогоднішній день сторони не дійшли згоди про матеріальне утримання та забезпечення спільної дитини зі сторони відповідача.

Дитина постійно проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо, вона самостійно своїми силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, а також виконувати всі інші обов`язки, необхідні для належного утримання дитини. Відповідач, який проживає окремо від їх спільної дитини, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання сина, з моменту припинення шлюбу між ними матеріально сину практично не допомагає, участі у його вихованні належним чином не приймає та не виконує тих обов`язків, які покладені на нього законом, як на батька їхньої дитини.

Позивач вказувала, що її доходи як працівника (головного фахівця в установі НАК «Нафтогаз України») є не достатніми для утримання себе та дитини, інших доходів вона не має. При цьому, син навчається в 4-му класі спеціалізованої школи-дитячого садку 1 ступеня «Сяйво» з поглибленим вивченням іноземних мов, що в свою чергу теж вимагає додаткових значних матеріальних затрат.

З огляду на наведене, вважала, що аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісяця допоможуть у повній мірі забезпечити добробут та матеріальний статок дитини.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.02.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 року - у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 підтримала свою апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.12.2005р.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києві від 02.10.2012 р.шлюб між ними розірвано.

Від вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1544.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала на те, що малолітній син сторін проживає разом з нею, саме вона несе тягар витрат на матеріальне забезпечення сина. Відповідач, який проживає окремо від сина, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо його утримання, так як після припинення шлюбу між сторонами ОСОБА_2 матеріально своєму синові практично не допомагає, внаслідок чого вона просила стягнути з відповідача на дитину аліменти розмірі 5 000 грн. щомісяця, вважаючи, що така сума аліментів допоможе у повній мірі забезпечити добробут та матеріальний достаток дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

У відповідності з ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції, держававизнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 зводились до того, що відповідач не надає їй допомоги на утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У частинах першій - третій статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як слідує з матеріалів справи, сторони по справі проживають окремо.

Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Відповідно до довідок №12101 та 12102 від 07 листопада 2018 року, відповідач ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з лютого по грудень 2016 року склав 12 341,97 грн., а за період з січня 2017 року по грудень 2017 року становив 15 904 грн. (а.с.56).

Згідно відомостей, наданих з Державного реєстру фізичних осіб-платників, податків, інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 1-го кварталу 2018 року по 4-й квартал 2018 року - відсутня. В примітках було зазначено, що така інформація надана станом на 26 березня 2019 року та потребує уточнення у податкових агентів (джерел, доходів) (а.с.65,67).

Позивачка в апеляційній скарзі стверджує, що вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання спільної дитини. Відповідач умисно перед судовими засіданнями з метою уникнення відповідальності за утримання сина, взяв малолітнього сина проживати до себе.

Дані доводи позивачки не спростовані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2012 року було задоволено позов ОСОБА_1 та визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 Вказане судове рішення є чинним.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 березня 2013 року було зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди батькові у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено способи участі ОСОБА_2 у вихованні дитини.

Дане судове рішення також є чинним.

Та обставина, що відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного працівникам Солом`янської у м. Києві державної адміністрації та затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА м. Києва, малолітньому ОСОБА_3 за місцем проживання відповідача були створені належні умови для проживання, не може бути переконливим доказом постійного проживання малолітнього сина з відповідачем, оскільки судовим рішенням було усунено перешкоди батькові у спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено способи участі ОСОБА_2 у вихованні дитини, зокрема щомісяця кожної неділі: понеділок, середа, п`ятниця з 17:30 і до 19:30 год., неділя з 09:00 і до 08:00 год. понеділка, один тиждень взимку і один місяць влітку для сумісного відпочинку з дитиною за межами м. Києва, починаючи з шкільного віку дитини з 2014 р. - половину всіх шкільних канікул. Крім того, сама позивачка не заперечує, що син сторін інколи проживає і у батька - відповідача по справі, в зв`язку з чим відповідачем і були створені умови для проживання сина.

Враховуючи наведене, висновок суду на про те, що дитина постійно проживає разом з батьком, який його утримує, не ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги й про те, що покази малолітнього сина сторін не можуть бути прийняті до уваги.

Частиною 1 ст. 232 ЦПК України передбачено, що допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей.

З протоколу судового засідання слідує, що малолітній ОСОБА_3 був допитаний з порушенням ч. 1 ст. 232 ЦПК України, його допит відбувався без залучення представника органу опіки та піклування чи служби у справа дітей, натомість він був допитаний в присутності заінтересованої особи - відповідача та його представника.

За таких обставин, показання у судовому засіданні суду першої інстанції малолітнього сина сторін про те, що він переважно проживає з батьком, ніж з матір`ю не є належним та переконливим доказом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу. Однак, колегія суддів вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів в сумі 5000 грн. є значним, виходячи з розміру пенсії, яку відповідач як інвалід 3-ої групи отримує в сумі 1470 грн., та перебування на його утриманні іншої малолітньої дитини та дружини, яка не працює у зв`язку доглядом за дитиною.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України» визначено, що прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень;

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову: про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 100 грн. щомісячно, виходячи з норми ч. 2 ст. 182 СК України.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. у дохід держави.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 травня 2019 рокускасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі - 1100 грн., починаючи 13 лютого 2018 року й до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. у дохід держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 24 вересня 2019 року.

Головуючий:

Судді: