ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1236/19 Справа № 185/9235/17 Суддя у 1-й інстанції - Палюх Т.Д. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди у зв'язку із порушенням трудових прав,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди у зв'язку із порушенням трудових прав.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 19 червня 2007 року він працює на підприємстві відповідача слюсарем з механоскладальних робіт 4-го розряду. З адміністрацією відповідача в нього склалися неприязні стосунки через те, що він неодноразово оскаржував дії відповідача у суді. У жовтні 2017 року, отримавши заробітну плату, він довідався, що його було позбавлено премії за серпень 2017 року і звернувся до адміністрації відповідача за поясненнями. 24 жовтня 2017 року йому було надано відповідь про те, що його було позбавлено премії на підставі «Положення про преміювання працівників» у зв'язку із систематичним невиконанням розпоряджень керівника бригади. ОСОБА_1 не заперечує, що у серпні 2017 року він відмовився працювати з абразивним відрізним колом, так званою «болгаркою», оскільки його робоче місце не було атестоване на користування цим інструментом, адміністрація не забезпечила безпечні умови праці та компенсації за шкідливі умови, а також він не був навчений роботі з «болгаркою». Вважає, що його відмова працювати з «болгаркою» на неатестованому робочому місці була правомірною, ніяких проступків, які могли стати підставою для позбавлення премії, він не вчиняв. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії відповідача з позбавлення його премії за підсумками роботи за серпень 2017 року, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому премію за підсумками роботи за серпень 2017 року, стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Визнано неправомірними дії ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" щодо позбавлення слюсаря механоскладальних робіт ОСОБА_1 табельний номер 0587, 100% премії за серпень 2017року за наказом по СП "Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку" № 481 від 29 вересня 2017року. Зобов'язано ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за підсумками роботи за серпень 2017року. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" просить рішення суду від 03 липня 2018 року скасувати та ухвалити в нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин 2 - 4 статті 97 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно зі статтею 98 КЗпП оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Положеннями ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, відповідним чином погодженим, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Разом з тим, ч.3 ст. 151 КЗпП передбачено, що протягом строку дії дисциплінарного стягнення на працівника не поширюються заохочення.

Таким чином, у разі скоєння працівником трудового чи дисциплінарного порушення роботодавець може позбавити його премії на підставі зазначеної норми КЗпП. Зменшення працівнику розміру премії або ненадання її має бути документально оформлене.

Зокрема, керівник підприємства видає наказ на підставі доповідної записки керівника структурного підрозділу, де працює працівник, якого позбавляють премії, або іншого документа, що підтверджує факт скоєння працівником порушення.

Слід враховувати, що зміну розмірів премій (у т. ч. якщо на підприємстві не укладено колективного договору) має бути узгоджено з профспілковим органом (п. 3 частина перша ст. 247 КЗпП).

Крім того, якщо роботодавець планує зменшити розміри премій шляхом внесення змін до Положення про преміювання, він зобов'язаний повідомити працівників про таке рішення не пізніше ніж за два місяці (ст. 103 КЗпП).

З розрахункового листа за 2017 рік вбачається, що слюсар з механоскладальних робіт ОСОБА_1, табельний номер 587, у вересні 2017 року не отримав премію (а.с.21).

Листом начальника СП «Павлоградська дистанція сигналізації та зв'язку» від 24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено, що за підсумками роботи за серпень 2017 року з нього знята премія на підставі «Положення про преміювання працівників» у зв'язку з систематичним невиконанням розпоряджень керівника бригади, в якій він працює (а.с.4).

Згідно з доповідною запискою керівника бригади від 28 серпня 2017 року, ОСОБА_1 відмовився різати метал для виготовлення виробів згідно заявок для усунення пошкоджень та несправностей на лінії, яку обслуговує дистанція (а.с.27).

Наказом № 481 начальника Павлоградської дистанції сигналізації та зв'язку від 29 вересня 2017 року «Про преміювання робітників та інженерно-технічних працівників дистанції за серпень 2017 року», погодженим із профспілковим комітетом дистанції, було зменшено відсоток премії за невиконання графіку тех.процесів та невиконання посадових обов'язків робітникам дистанції, у тому числі слюсарю механоскладальних робіт ОСОБА_1 на 100% (а.с.28, 29).

Як вбачається з вказаних документів, та пояснень сторін у судовому засіданні підставою зниження ОСОБА_1 на 100% премії за серпень 2017 року стала відмова позивача різати метал абразивним відрізним колом «болгаркою».

Судом встановлено використання зазначеного інструменту в роботі слюсаря механоскладальних робіт не передбачено жодним з наданих відповідачем нормативних документів.

Робочою інструкцією слюсаря механоскладальних робіт 4-го розряду бригади механізації і автотранспорту та дистанційної майстерні №17 ОСОБА_1 передбачено зокрема різання заготовок із прута і листа (а.с.36).

У довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України №120 від 22 березня 2007 року характеристика робіт слюсаря механоскладальних робіт передбачає різання заготовок із прута і листа на ручних ножицях та ножівках (а.с.87-94).

У протоколах проведення досліджень умов праці та трудового процесу для атестації робочих місць ТОВ «Проектно-діагностичний центр» не зазначається різання металу за допомогою «болгарки» (а.с.49-54).

Судом встановлено, що позивач відмовився виконувати різання металу абразивним відрізним колом «болгаркою», натомість здійснював зазначені роботи ручним інструментом, а тому відсутні підстави вважати, що позивач не виконав розпорядження керівника бригади, оскільки він виконував доручену йому роботу, використовуючи інструмент, визначений Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженим наказом Міністерства промислової політики України №120 від 22 березня 2007 року.

З огляду на викладене, суд дійшов обгрунтованого висновку, що дії відповідача щодо позбавлення ОСОБА_1 премії за серпень 2017 року є неправомірними.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Рішенням Європейського суду з прав людини «Ромашов проти України» від 27 липня 2004 року встановлено, що само по собі визнання факту порушення права не є достатньою сатисфакцією, оскільки в результаті такого порушення особа зазнає певної моральної шкоди.

Беручи до уваги конкретні обставини у даній справі, Враховуючи, що розмір премії, якої було позбавлено позивача, є незначним порівняно з загальним розміром всіх нарахувань, ОСОБА_1 було позбавлено премії лише за один місяць, що не призвело до матеріальних труднощів і не вимагало він позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді