ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4034/17Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/836/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2019 року (ухвалене суддею Сливкою Л.М., дату складання повного тексту не зазначено) у цивільній справі № 607/4034/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про зобов`язання змінити умови договору,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось з вказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 09.08.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанк, правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0 (в системі № НОМЕР_1 ) згідно якого відповідач отримала кредит у сумі 50000 дол. США який зобов`язалась повернути до 08.08.2028 року та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в порядку і терміни, встановленні договором.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника були укладені договори поруки з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ..

Відповідно до додаткової угоди №3 від 17.01.2012 року, з метою зміни валюти кредитування на гривню та погашення заборгованості у доларах США, ОСОБА_3 було надано транш у розмірі 334402.56 грн. в межах ліміту кредитної лінії 665687.07 грн., та встановлено з 18.01.2012 року новий розмір процентної ставки 12% річних.

Сторони домовилися, що за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки , що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такої заборгованості.

Позичальник зобов`язалась здійснити погашення заборгованості за траншем в іноземній валюті в повному обсязі в день підписання цієї угоди, та повернути транш в національній валюті в терміни встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до додаткової угоди).

У зв`язку з укладенням додаткової угоди №3 до кредитного договору 17.01.2012 року було укладено додаткові угоди до договорів поруки з ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідач не здійснювала своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості, тому банк направляв відповідачам вимоги про усунення порушень кредитного договору. Станом на 13 березня 2017 року заборгованість за кредитним договором становить 308'131,99 грн. , яку позивач просить стягнути з усіх відповідачів, як солідарних боржників.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ПАТ УкрСиббанк у якому просила змінити пункт 2 Додаткової угоди № 3 від 17 січня 2012 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09 серпня 2007 року та пункт 2 Додаткової угоди № 1 від 17 січня 2012 року до Договору поруки № 0 від 09 серпня 2007 року, виклавши суму фактичної заборгованості за споживчим кредитом та розрахунок платежів у національній валюті України - гривні із розрахунку співвідношення долара США до гривні за курсом Національного банку України встановленим на день укладення Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 09 серпня 2007 року.

В обґрунтування цих вимог зазначала, що 09 серпня 2007 року вона поручилась за належне виконання боржником ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитним договором № 0. 17 січня 2012 року до вказаного кредитного договору було укладено додаткову угоду згідно якої було реструктуризовано залишок кредитних коштів в сумі 41'463,43 дол. США у гривневий еквівалент 334402.56 грн.

Надалі саме з цієї суми 334'402,56 грн. з 17 січня 2012 року банком нараховуються відсотки та здійснюється позичальником погашення кредиту та відсотків у національній валюті України. Також 17 січня 2012 року було укладено додаткову угоду до договору поруки, де зазначено, що сума кредитного договору становить 665'687,07 грн., а сума траншу отриманого у гривнях становить 334'402,56 грн.

Вважає, що при переведенні доларового кредиту у гривневий, банком було включено несправедливі умови, порушено принцип добросовісності, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, а також введено в оману позичальника та поручителя, оскільки реструктуризація кредиту здійснена не у відповідності до вимог чинного законодавства України, а саме частини 12 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів. Цією нормою права визначено, що у разі реструктуризації кредитного зобов`язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту.

Всупереч цій нормі права, банк здійснив розрахунок виходячи не з курсу долара США, що діяв на момент укладення кредитного договору, тобто 5,05 грн. за один дол. США, а з того, що був актуальний на момент укладення додаткової угоди, тобто 8,064 грн. за 1 дол. США. Внаслідок чого у боржника та у поручителів виникло додаткове кредитне зобов`язання, яке і вважає порушенням своїх прав. З врахуванням наведеного має місце переплата належної суми на 25'000 грн., а відтак у банку відсутнє право вимагати дострокового повернення всієї суми боргу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.06.2019 року позов ПАТ "УкрСиббанк" - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 308'131 (триста вісім тисяч сто тридцять одну) грн. 99 коп. заборгованості за кредитним договором № 0 (в системі обліку договорів № 0) від 09 серпня 2007 року.

У зустрічному позові ОСОБА_1 до ПАТ УкрСиббанк про зобов`язання змінити умови договору відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові банку відмовити , а її зустрічний позов про зобов`язання змінити умови кредитного договору та договору поруки задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом. Зазначала, що реструктуризація залишку кредиту відбулась не у відповідності до п.4 ч.12 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів, який передбачає реструктуризацію залишку кредиту в іноземній валюті забезпеченого іпотекою на зобов`язання виражене у гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ УкрСиббанк вказало, що положення ч.12 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів передбачає можливі зміни умов кредитування для кредитодавців та позичальників-споживачів в межах реструктуризації заборгованості за кредитним договором, які можуть бути здійснені за погодженням сторін правочину, однак вони не є імперативними. Згідно додаткової угоди №3 до кредитного договору кредит, наданий ОСОБА_3 , був визначений в якості кредитної лінії із певним лімітом у національній валюті, в межах якого позичальником було отримано транш в національній валюті України. Відповідні зміни були внесені до договорів поруки. При підписанні додаткових угод сторони досягли згоди з усіх істотних умов правочинів та отримали всю необхідну інформацію про умови надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Рішення суду відповідає договірному праву України та принципу свободи договору. На їх думку, поручитель не може змінити умови правочину , стороною у якому не виступає.

В судовому засіданні представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала та зіслалась на обставини викладені в ній.

Представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити та пояснив, що у разі проведення реструктуризації зобов`язання згідно положень Закону України Про захист прав споживачів за курсом долара США на день видачі кредиту підстав для дострокового стягнення кредиту не було б.

Представник АТ УкрСиббанк будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 09 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ УкрСиббанк), правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладено договір споживчого кредиту № 0 згідно якого банк надав відповідачці кредит в сумі 50'000 дол. США, а вона зобов`язалась прийняти, належним чином використати і повернути його банку не пізніше ніж до 08 серпня 2028 року та сплатити плату за користування кредитними коштами в розмірі та на умовах, зазначених у договорі.

Для забезпечення виконання умов Кредитного договору, окрім іншого, 09 серпня 2017 року позивачем було укладено два договори поруки; з ОСОБА_5 та з ОСОБА_6 , яка пізніше змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Пунктами 1.1., 1.3. цих договорів визначено, що кожен із поручителів зобов`язався відповідати солідарно перед кредитором за невиконання ОСОБА_9 усіх зобов`язань за Кредитним договором в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором в частині надання кредитних коштів ОСОБА_3 виконав.

У подальшому АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_3 уклали: 02 квітня 2009 року додаткову угоду № 1 до Кредитного договору згідно якої змінено графік погашення кредиту; 05 січня 2012 року додаткову угоду № 2 до Кредитного договору відповідно до якої змінено порядок списання коштів для погашення своїх договірних зобов`язань.

До 30 грудня 2011 року ОСОБА_3 належно виконувала умови Кредитного договору.

17 січня 2012 року АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_3 уклали додаткову угоду № 3 до Кредитного договору (далі Додаткова угода № 3).

В вказаній угоді сторони погодили, що банк зобов`язується надати позичальнику, а останній в свою чергу прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді у формі кредитної лінії з лімітом, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 665'687,07 грн. у порядку і на умовах, зазначених у Кредитному договорі та цій Додатковій угоді. Кредитування позичальника здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів в національні валюті в межах ліміту кредитної лінії та перерахування на поточний рахунок в національній валюті № НОМЕР_2 , відкритий позичальнику в банку. В дату укладення цієї додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 334'402,56 грн. в межах ліміту кредитної лінії.

Ліміт кредитної лінії, встановлений у цій додатковій угоді, включає в себе суму кредиту, виданого позичальнику за Кредитним договором до підписання цієї додаткової угоди. Ліміт кредитної лінії зменшується до розміру фактичної заборгованості за Кредитним договором, з дати здійснення позичальником часткового або повного погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором, при цьому подальше збільшення ліміту кредитної лінії та видача нових траншів не здійснюється. Базовою валютою за договором є гривня. Загальна сума заборгованості за всіма позичковими рахунками розраховується шляхом складання сум виданих траншів в кожній з валют даного договору, помножених на курс гривні НБУ до такої валюти.

В п.4 сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути кредит в наступному порядку: п.п. 4.1 Позичальник зобов`язується здійснити погашення кредитної заборгованості за траншем в іноземній валюті в повному обсязі в день підписання цієї Додаткової угоди; п.п. 4.2 Сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути транш в національній валюті в терміни встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Додаткової угоди), але в будь-якому випадку не пізніше 08 серпня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов договору.

Щодо процентної ставки сторони дійшли згоди на підставі п.п. 6.1 п. 6 Додаткової угоди, згідно якого: з 17 січня 2012 року встановлюється процентна ставка в розмірі 9,50% річних; з 18 січня 2017 року встановлюється процентна ставка в розмірі 12% річних, за траншами отриманими в доларах США та Українській гривні, якщо після підписання цієї Додаткової угоди не буде встановлена інша процентна ставка згідно умов договору.

З січня 2016 року ОСОБА_3 припинила виконували умови Кредитного договору. Внаслідок цього у неї утворилась прострочена заборгованість яка станом на 26 січня 2017 року становила 57'782,16 грн., з яких: 21'308,87 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту та 36'473,29 грн. - за відсотками.

Керуючись пунктом 3.1.2. Кредитного договору, позивач змінив термін повернення кредиту, надіславши позивачці та поручителям вимоги про дострокове повернення всієї суми коштів та внесення плати за користування ними. Вимоги банку залишились невиконаними.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що відбулась реструктуризація кредиту внаслідок якої була змінена валюта кредитування та умови повернення коштів. Враховуючи те, що позичальник належним чином не виконувала своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, суд стягнув заборгованість за кредитним договором з позичальника та поручителів.

Колегія частково погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що позичальник ОСОБА_3 належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, не виконала вимоги банку про усунення порушення, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що мала місце зміна строку виконання основного зобов`язання та стягнув заборгованість за кредитним договором з позичальника та поручителів.

Зустрічний позов та заперечення проти позову банку ґрунтуються на тому, що реструктуризація заборгованості за кредитним договором відбулась з порушенням положень пункту 12 статті 11 Закону України Про захист прав споживачів.

Пункт 12 вказаної статті Закону передбачає, що кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Реструктуризація здійснюється шляхом: наданням позичальнику відстрочки сплати суми основного боргу за договором до трьох років (п.1), продовження строку договору (п.2), зміни механізму нарахування відсотків (п.3), поділу існуючого кредитного зобов`язання в іноземні валюті (п.4) .

ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування п.4 ч.12 ст.11 вказаного Закону, згідно якої реструктуризація здійснюється шляхом поділу існуючого кредитного зобов`язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на:

-зобов`язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту;

-зобов`язання, не забезпечене іпотекою, у розмірі різниці залишку кредиту в гривнях за курсом на момент реструктуризації та залишку кредиту в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту, яке повністю виконується в кінці строку договору про надання споживчого кредиту.

Судом першої інстанції встановлено, що по грудень 2011 року ОСОБА_3 належним чином виконувала умови кредитного договору, заборгованості не було.

17 січня 2012 року сторони погодили надання нового траншу в сумі 334402,56 грн. та порядок повернення кредиту за укладеним кредитним договором та траншами в іноземній і національній валютах (пункт 2, 4 додаткової угоди №3 від 17.01.2012 року).

Отже з укладенням додаткової угоди мало місце надання нового траншу в національній валюті в межах існуючого ліміту 665687.07 грн., а не зміна валюти кредитування.

Доводи апелянта про те, що відбулась реструктуризація кредитного зобов`язання з порушенням положень п.4 ч.12 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів не заслуговують уваги суду, оскільки за умовами додаткової угоди не проводилась реструктуризація зобов`язання, а надавався новий транш в межах кредитного ліміту. Крім цього вказана стаття закону передбачає право, а не обов`язок банку проводити реструктуризацію заборгованості за кредитом в іноземній валюті шляхом поділу зобов`язання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що мала місце зміна валюти кредитування, оскільки такий висновок суперечить умовам зафіксованим в додатковій угоди № 3 до Кредитного договору від 17 січня 2012 року, оскільки за умовами вказаної додаткової угоди було виділено новий транш в національній валюті в розмірі 334'402,56 грн. в межах ліміту кредитної лінії.

Таким чином зміна валюти кредитування не відбувалася, а суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про зміну валюти кредитування.

Враховуючи вказане, докази наявні в матеріалах справи, колегія суддів вважає за необхідне резолютивну частину рішення залишити без змін, змінивши частково мотивувальну частину рішення в частині вирішення зустрічного позову.

В той же час колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, на підставі доводів викладених в апеляційній скарзі.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2019 року залишити без змін, змінивши мотивувальну частину.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Ткач О.І.

Ходоровський М.В.