КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3154/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа: Російська Федерація в особі офіційного представництва - Посольства Російської Федерації в Україні,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М., -

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року у відкритті провадження за вказаною заявою відмовлено на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що при її винесенні судом порушені норми процесуального та матеріальногоправа.

В судове засідання учасники справи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту поданої заяви вбачається спір про право, оскільки заявник просить встановити факт втрати житла та у зв'язку з цим спричинення матеріальної шкоди з конкретно визначеним її розміром.

Висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити юридичний факт, що внаслідок збройної агресії та окупації Російською Федерацією міста Луганська, з 2014 року заявник втратив житло, а саме будинок АДРЕСА_1, а також отримав у зв'язку із цим майнову шкоду в сумі еквівалентній 500 000 євро тобто 16 000 000 грн.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Так, у заяві ОСОБА_1 просить встановити факт спричинення йому шкоди з визначенням конкретного розміру - 500 000 євро, що свідчить про наявність спору про право.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду є безпідставними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 26 листопада 2018 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко