Провадження № 2-о/234/1661/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2019 року

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Нейло І.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Державна служба у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з заявою, в якій просить встановити юридичний факт отримання поранення від боєприпасів в період та на території проведення антитерористичної операції.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суддя приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення перелік яких визначений ч.1 ст. 315 ЦПК України.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Як зазначено в ухвалі Верховного Суду України від 08.01.2019 по справі № 759/513/18, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значимість, і які визначаються такою суттєвою ознакою як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Відтак, слід враховувати не тільки конкретну мету встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Отже, в окремому провадженні можуть бути розглянуті справи про встановлення фактів, якщо від цього залежить охорона прав, свобод та інтересів особи, створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається зі змісту заяви встановлення факту ОСОБА_1 необхідно для встановлення факту поранення та інвалідності від боєприпасів в період і на території проведення АТО з метою отримання статусу ветерана війни. Отримати необхідний висновок заявнику не виявилось можливим оскільки міжвідомча комісія з питань встановлення факту отримання особами поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції не пов`язує інвалідність ОСОБА_1 з пораненням отриманим від боєприпасів посилаючись на те, що встановити давність утворення поранень ОСОБА_1 не є можливим у зв`язку з відсутністю описової частини в наданих медичних документах.

Відповідно до статті 2 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (стаття 3 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 7 Закону України від 06 жовтня 2005 року № 2961-IV "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями. Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності. Також визначається причина інвалідності та час її настання.

Згідно п. 19.3 Порядка встановлення зв`язку з інвалідністю з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 306,- «причинний зв`язок інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я, одержаними особами, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції до 1 грудня 2014 р., а з 1 грудня 2014 р. на території проведення антитерористичної операції, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, встановлюється на підставі рішення міжвідомчої комісії з питань встановлення факту отримання особами поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції.. Також, даною постановою затверджено Порядок встановлення зв`язку інвалідності з пораненнями чи іншими ушкодженнями здоров`я.

Аналіз положень вказаних актів законодавства дає підстави для висновку, що встановлення обставин поранення ОСОБА_1 належить до компетенції відповідних органів, на підставі наданих заявником або витребуваних цими органами документів, що виключає встановлення зазначеного факту судом в порядку окремого провадження.

Отже подана ОСОБА_1 заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України).

Як вбачається з доданої з довідки акта огляду МСЕК від 12.02.2019 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності по причині загального захворювання. Міжвідомчою комісії з питань встановлення факту отримання особами поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції прийнято рішення від 17.01.2019 - уточнити інформацію про наявність додаткових документів, які підтверджують ушкодження здоров`я від боєприпасів в період і на території проведення антитерористичної операції стосовно ОСОБА_1 .

Враховуючи, що заявник не згоден з рішеннями огляду МСЕК та рішенням Міжвідомчої комісії наявний спір про право, що є також підставою для відмови у відкритті провадження у справі (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи, що подана заявником до суду заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також зважаючи на наявність спору про право заявника на встановлення причинного зв`язку інвалідності з пораненням отриманим на території проведення антитерористичної операції, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ч. 3 ст. 294, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 293, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику можливість звернення з позовною заявою в порядку адміністративного судочинства .

Ухвалу невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2019 року.

Суддя Краматорського

міського суду І.М. Нейло