Справа № 324/2211/18
Провадження № 2/324/168/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Басараб А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником жилого будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с.Воскресенка, вул.Центральна,142. Згідно домової книги на будинок №142 по вул.Центральна у с.Воскресенка Пологівського району Запорізької області в ньому зареєстровані відповідачі. З червня 2010 року по теперішній час відповідачі не проживають за місцем реєстрації без поважних на те причин, будь-яких витрат по комунальних платежах на утримання будинку не несуть. Тим, що відповідачі зареєстровані у будинку позивача, ОСОБА_1 вважає, що це створює для неї перешкоди у користуванні її власністю, вона не може оформити субсидію та не має змоги розпорядитися належним їй житлом на свій розсуд.

У звязку з зазначеним позивач просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування жилим будинком, який розташований за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с.Воскресенка, вул.Центральна,142, і належить їй, позивачу.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила задовольнити їх з зазначених у позові підстав. При цьому суду пояснила, що відповідач ОСОБА_2 є її сином від першого шлюбу. ОСОБА_3 є її дочкою від другого шлюбу, а ОСОБА_4 є її, позивача, онуком. Відповідачі як члени її рідні є зареєстрованими в належному їй будинку по вул.Центральна (колишня назва Леніна),142 в с.Воскресенка (колишня назва Чапаєвка). Проте, ОСОБА_2 має у с.Воскресенка власне житло, де і живе разом зі своєю сімєю. Однак, ОСОБА_2 дотепер не оформив юридично свої права на придбаний будинок, і тому залишається бути зареєстрованим в її, позивача, будинку, хоча майже 10 останніх років не живе в ньому. ОСОБА_3 зі своїм неповнолітнім сином у червні 2010 року виїхала до м.Дніпропетровська, а потім виїхала на заробітки до Росії. Вони спілкувалися до того, як онуку піти до школи, за телефоном, але останні декілька років дочка не приїздить, не телефонує, її теперішнє місце перебування їй, позивачу, невідоме. Її, позивача, чоловік помер два місця тому, вона живе у будинку тепер сама. Їй дуже важко утримувати і обслуговувати будинок і прибудинкову територію, вона отримує пенсію, інших доходів не має. За новими вимогами діючого законодавства з-за реєстрації в її будинку відповідачів вона не має можливості оформити субсидію. Власниками або співвласниками належного їй, позивачу, жилого будинку відповідачі не є, не проживають в ньому майже 10 останніх років, допомоги по утриманню будинку не надають, не використовують житлову площу для проживання на ній, тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування належним їй жилим будинком.

Відповідачі у справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, місце реєстрації яких за адресою, зазначеною в позові, підтверджено відповідями органу місцевого самоврядування на запити суду (а.с.24-26), відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України викликалися у судові засідання на 29 січня 2019 року та 19 лютого 2018 року через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідачі після оприлюднення оголошень про їх виклик у судові засідання не явилися, про причину неявки суд не повідомили, з заявами про відкладення розгляду справи з певних причин або про розгляд справи в їх відсутність до суду не зверталися, відзивів на позов ОСОБА_1 до них не подали.

З зазначених підстав суд розглядає справу у відсутність відповідачів за наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України.

Свідок ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 пояснила, що вона постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5. Вона є двоюрідною сестрою позивача і усправі ОСОБА_1 Відповідачі у справі є її дітьми, а відповідач ОСОБА_4 є онуком позивача у справі. Син позивача ОСОБА_2 зі своєю сімєю постійно проживає в с.Воскресенка у будинку, який йому допомогла купити мати, позивач у справі. З-за того, що ОСОБА_2 у житті цікавить лише випивка, у нього нема коштів і час у оформити свої права на придбаний будинок юридично, тому він до тепер є зареєстрованим у будинку своєї матері по вул.Центральна,142 в с.Воскресенка, не проживаючи при цьому в будинку матері близько десяти останніх років.

Свідок ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 суду пояснила, що вона постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7. Позивач у справі ОСОБА_1 і вона, свідок, перебували у шлюбі з рідними братами, тому вони є невістками між собою. Зараз вони обидві вдові. Відповідач у справі ОСОБА_2 є сином позивача від першого шлюбу. Він живе зі своєю родиною в с.Воскресенка у будинку, який фактично придбала для нього ОСОБА_1 Але з-за того, що ОСОБА_2 веде не зовсім правильний спосіб життя, йому ніколи і ні за що оформити придбаний для нього будинок на своє імя. А зареєстрованим потрібно десь бути, от ОСОБА_2 і є зареєстрованим у будинку своєї матері ОСОБА_1 у с.Воскресенка по вул.Центральна,142, хоча в ньому вже більше восьми років останніх не живе. Відповідач ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_4 ще у 2010 році виїхала з села Воскресенка до м.Дніпропетровська, а звідти вона з сином поїхала кудись влаштовувати своє особисте життя. Відтоді ОСОБА_3 не приїздила до матері і не цікавиться життям матері.

Суд, вислухав у судовому засіданні позивача, свідків, дослідивши письмові докази і дав оцінку добутим доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З копії паспорта громадянина України на імя ОСОБА_1 судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована з 23 лютого 2000 року у жилому будинку за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с.Воскресенка, вул.Центральна,142 (а.с.5,зворот).

З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно №328521 від 21 листопада 2008 року на а.с.6, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21008018 від 21 листопада 2008 року на а.с.7 та копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) жилий будинок №142 по вул.Леніна в с.Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, виготовленого станом на 18 листопада 2008 року, на а.с.10, встановлено, що ОСОБА_1 є власником жилого будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с.Воскресенка, вул.Центральна,142.

Відповідно до постанови Верховної ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року №1377-VIII у Запорізькій області с.Чапаєвка було перейменовано на с.Воскресенка. Назву вул.Леніна в с.Воскресенка було змінено на вул.Центральна.

З копії домової книги прописаних у будинку №142 по вул.Центральна у с.Воскресенка Пологівського району Запорізької області громадян судом встановлено, що у жилому будинку за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с.Воскресенка, вул.Центральна,142, зареєстровані ОСОБА_2 з 15 травня 2010 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 19 квітня 2005 року(а.с.8-9).

З копії довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Воскресенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, та має склад сімї: чоловік ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9, онук ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_10, син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11, донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_12 та онук ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.19).

Оригінали документів, які позивачем додані до позову в копіях, позивачем у судовому засіданні були надані суду для огляду.

З пояснень у судовому засіданні позивача і свідчень свідків судом встановлено, що відповідачі, будучи зареєстрованими у будинку позивача, фактично з червня 2010 року у будинку №142 по вул.Центральна с.Воскресенка Пологівського району Запорізької області не проживають.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, оскільки відповідачі не є власниками (співвласниками) будинку, який належить позивачу, не проживають в ньому, витрати по утриманню будинку не несуть, комунальні послуги не сплачують, суд вважає, що реєстрація відповідачів у будинку позивача порушує право останньої як його власника.

Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 10, 12, 18, 128 ч.11, 223 ч.4, 263-265, 267-268, 272, 280, 354 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 383, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13 такими, що втратили право користування жилим приміщенням у належному ОСОБА_1 жилому будинку №142 (сто сорок два), який розташований по вулиці Центральна в селі Воскресенка Пологівського району Запорізької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 21 лютого 2019 року.

Суддя: Кацаренко І. О.