КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року у складі судді Васалатія К.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» про зобов`язання вчинити дію, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 21 вересня 2011 року між нею та відповідачем ТОВ «Управ-Дом» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Пунктом 3 вказаного договору передбачений розмір щомісячної плати за надані послуги, яка становить 3 грн. 50 коп. за 1 квадратний метр загальної площі.

Вказувала, що розмір її квартири становить 74,3 кв.м. Тому, на її думку, щомісячна вартість житлово-комунальних послуг, що надаються їй (позивачці) на підставі договору має становити 260 грн. 05 коп.

Проте відповідач, в порушення умов договору та законодавства України, здійснював виставлення рахунків на суму, що значно перевищувала ціну, передбачену умовами договору. Незважаючи на неодноразові вимоги до посадових осіб відповідача щодо виставлення рахунків відповідно до ціни, передбаченої договором, відповідач продовжував надсилати рахунки із завищеними сумами.

Зазначала, що вона не заперечувала умови договору, укладеного між нею та відповідачем, так само як і не уникала від виконання своїх обов`язків за цим договором. Її обов`язок полягав у здійсненні щомісячної оплати за житлово-комунальні послуги по ціні, що зазначена у договорі, а виставлення відповідачем рахунків за ціною, що значно перевищує ціну передбачену договором, є порушенням її законних прав та інтересів.

Система виставлення рахунків відповідачем унеможливлює щомісячну оплату житлово-комунальних послуг по ціні, передбаченій умовами договору, оскільки при сплаті меншої суми, ніж зазначено у рахунку, відповідачем нараховується наростаюча сума заборгованості, навіть, якщо сплата здійснюється в повному обсязі відповідно до Договору.

Як вказувала позивачка, відповідач продовжуючи неправомірні дії з виставлення завищених рахунків, 07 травня 2018 року звернувся до Оболонського районного суду міста Києва щодо видачі судового наказу про стягнення з позивача суми боргу. В зазначеній заяві відповідач ТОВ «Управ-Дом» посилаючись на п.3 договору, зазначав вартість послуг 3,50 грн. за 1 кв.м., тим самим підтверджуючи дійсність та законність цього договору. При цьому додавав в якості розрахунку боргу калькуляцію, в якій зазначаються суми, які перевищували фактичну заборгованість більш ніж на 4000 грн., чим ввів в оману суд, надавши недостовірну інформацію.

01 листопада 2018 року позивачка подала заяву про скасування судового наказу і 06 листопада 2018 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М. скасував судовий наказ за заявою ТОВ «Управ-Дом».

Тому посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд зобов`язати ТОВ «Управ-Дом» виставити законний рахунок за надані житлово-комунальні послуги за період від березня 2016 року до жовтня 2018 року за ціною 3 грн. 50 коп. за 1 кв.м., що передбачена п.3 договору та зобов`язати відповідача відшкодувати судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає приписам чинного законодавства.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 21 вересня 2011 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і пунктом 3 вказаного договору передбачений розмір щомісячної плати за надані послуги, яка становить 3 грн. 50 коп. за 1 квадратний метр загальної площі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечує той факт, що потрібно виконувати свої обов`язки за цим договором та здійснювати щомісячну оплату за житлово-комунальні послуги по ціні, що зазначена у договорі. При цьому, відповідач 07 травня 2018 року звернувся до Оболонського районного суду м. Києва щодо видачі судового наказу про стягнення з позивача суми боргу у розмірі 11 889 грн. 60 коп.

Також встановлено, що 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала заяву про скасування судового наказу, і 06 листопада 2018 року Оболонським районним судом міста Києва було скасовано судовий наказ.

Відповідно до позовних вимог позивачка просила суд зобов`язати відповідача - ТОВ «Управ-Дом» виставити законний рахунок за надані житлово-комунальні послуги за період від березня 2016 року до жовтня 2018 року за ціною 3 грн. 50 коп. за 1 кв.м., що передбачена пунктом 3 Договору.

При цьому, протягом 2015-2017 року п`ять разів поспіль відбулось підвищення тарифів на електроенергію, інфляційні процеси спричинили подорожчання матеріалів та паливно-мастильних матеріалів і як наслідок, збільшились суми договорів, укладених з підрядними організаціями.

Згідно з ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 02.09.2011 року) передбачено, що тарифи на житлово-комунальні послуги встановлюються не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. При встановленні тарифів на послуги, які виробляються суб`єктами природних монополій, повноваження органів місцевого самоврядування не поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який підлягає встановленню Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Частина 10 зазначає, що у разі зміни протягом року дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця, зокрема збільшення цін на енергетичні ресурси, виконавці проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів. за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

При цьому п.36 постанови КМУ «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальних послуги» від 01.06.2011 року за №869 визначає, що метою коригування тарифів, що розраховуються згідно з цим Порядком, є забезпечення відшкодування у повному обсязі економічно обґрунтованих планованих витрат, що враховуються під час визначення повної собівартості послуг, планованого прибутку та податку на додану вартість. Механізм коригування тарифів на послуги запроваджується у разі, коли протягом строку дії таких тарифів змінюються ставки податків і зборів, рівень заробітної плати у виконавця відповідно до законодавства, ціни (тарифи) па паливно-енергетичні та матеріальні ресурси.

Судом встановлено, що тариф на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій було обчислено спеціалістами КП ГІОЦ (Головний інформаційно-обчислюваний центр), згідно наданих відповідачу - ТОВ «Управ-Дом» даних по витратах на утримання будинку і прибудинкової території.

При цьому відповідачем 01 квітня 2015 року було видано наказ №2-Б «про корегування тарифу до розміру 4,35 грн.», і тому за квітень 2015 року позивачка отримала рахунок на оплату комунальних послуг з новим тарифом - 4,35 грн. Усіх мешканців будинку АДРЕСА_1 , про заплановане збільшення тарифу відповідачем було повідомлено належним чином.

Також відповідачем були розміщені оголошення про збільшення тарифу в офіційному органі Київської міської ради - газеті «Хрещатик». У травні 2017 року після останнього підвищення вартості електроенергії відповідачем за участі КП ГІОЦ було проведено повний перерахунок тарифу, і інформацію про заплановане підвищення тарифу було розміщено у газеті «Хрещатик» від 02.09.2016 року за №93. Розпорядженням КМДА від 03.04.2017 року №386 було затверджено новий тариф у сумі 06,05 грн., а текст розпорядження про збільшення тарифу було опубліковано в офіційному виданні Київської міської ради «Хрещатик» від 26.04.2017 року за №46.

Як з`ясовано судом, у січні 2018 року в Україні збільшився розмір мінімальної заробітної плати, зросла вартість послуг, які надаються підрядними організаціями (обслуговування ліфтів, системи пожежної сигналізації, вивезення та утилізація сміття, дератизація, тощо). При цьому відповідачем за участі КП ГІОЦ було проведено повний перерахунок тарифу, і інформацію про заплановане підвищення тарифу було розміщено у газеті «Хрещатик» від 15.09.2017 року за №96. Розпорядженням КМДА від 07.03.2018 року №371 було затверджено новий тариф у сумі 08,81 грн. Текст розпорядження про збільшення тарифу було опубліковано в офіційному виданні Київської міської ради «Хрещатик» від 06.04.2018 року за №38.

Суд дійшов вірного висновку, що відповідач не є виконавцем житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води, централізованого водопостачання, з постачання та розподілу електричної енергії, з централізованого водовідведення, прибирання та вивезення побутових відходів.

За п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості (п.2 ч.1 ст.7 Закону).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст.13 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що спосіб захисту, обраний ОСОБА_1 не відповідає приписам чинного законодавства.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: