19.02.2019 Справа № 756/3966/17
Провадження №2/756/414/19
Унікальний № 756/3699/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участю секретаря Румянцевій Т.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Лагода» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Лагода» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь грошові кошти в розмірі 161 340,00грн. у зв'язку тим, що підстава набуття даних коштів відпала та моральну шкоду в розмірі 161 340,00гривень.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що у період з лютого 2012року по жовтень 2015р. позивач проходив курс лікарської допомоги до лікаря стоматолога Приватного підприємства «Лагода» ОСОБА_2, яка надавала йому стоматологічні послуги, які полягали в проведенні лікування зубів з протезуванням коронок з циркону, на загальну суму 159 000,00грн. Після проходження стоматологічного лікування позивач вказував лікарю на деякі недоліки пов'язані з користуванням протезами, однак відповідач не реагувала на вказані недоліки. У зв'язку з неякісними стоматологічними послугами, позивач був змушений звернутися до іншої стоматологічної клініки та після проведеного обстеження, встановлено, що в порожнині рота на верхній щелепі наявні зуби1.7,1.6,1.5,1.4,1.3,1.2,1.1,2.1,2.2,2.3,2.4,2.5,2.6,2.7. На зубі 1.6 коронка з керамічним покриттям. На зубах 2.3-2.4-2.5-2.6 коронки з керамічним покриттям поєднані між собою. Контактний пункт між зубом 1.7 коронкою1.6 та зубом1.5-відсутній. Наявні залишки іжі в ділянках. Край коронки 1.6 в ділянці успута виступає за контур зуба, а оклюзій на поверхня її зашліфована . Відсутнє належне співвідношення краю коронки з уступом на конструкції 2.3-2.4-2.5-2.6 зокрема край коронки вужчий ніж контур кореня зуба на вестибулярній поверхні та не прилягає до усутупа. На нижній щелепі наявні зуби3.8,3.5,3.4,3.3,3.2,3.1,4.1,4.2,4.3,4.4,4.5,4.7, також наявний мостоподібний протез з опорою на зуби 4.5-4.7 з керамічним покриттям. Згідно з консультативним висновком наданим асистентом кафедри ортопедичної стоматології Інституту стоматології Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика від 21.06.2016, позивачу встановлено діагноз : дефект зубного ряду ІІІ клас за Кеннеді на нижній щелепі, втрата жувальної ефективності за Агаповим 22% та рекомендовано: зняття конструкцій 1.6,2.3,2.4,2.5,2.6, визначення ортопедичного плану лікування провести після парад онтологічної та терапевтичної підготовки до протезування, консультування хірурга- стоматолога з приводу детальної імплантації; відновлення цілісності зубних рядів з нормалізацією оклюзій них співвідношень.

Відповідно до консультативного висновку Стоматологічного практично- навчального центру Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика від 15.07.2016при обстеженні, позивачу встановлено діагноз: хронічний гранулюючий періодинтит 15,16,26,46 зубів та рекомендовано ендодонтичне лікування 15,16,26,46 зубів.

В зв'язку тим, що лікування проведено неякісно та позивач потребує невідкладеного стоматологічного лікування та протезування в іншому медичному закладі, вважає, що сума витрачена на оплату наданих послуг є безпідставною, а підстава на які були дані кошти набуті є невиправданою, а тому на підставі ст..1212ЦК України, вважається такою, що відпала.

Позивач, посилаючись на надання йому не фахової медичної допомоги як споживачу медичних послуг, внаслідок яких він зазнав моральних та фізичних страждань та ст.ст. 23, 1167, 1212 ЦК України, оцінює завдану моральну шкоду в сумі 161340,00 грн.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

21.05.2018р. від представника відповідачів надійшов відзив (а.с. 85-87), в яких просив відмовити в задоволені позову, зазначивши, що у лютому 2012 року позивач звернувся до Приватного підприємства «Лагода» зі скаргою на адентію 36,37 зубів (часткова відсутність зубів) та необхідністю у проведенні комплексної діагностики та стоматологічного лікування. В медичному закладі було проведено попередній огляд, проведено консультація лікаря-стоматолога-терапевта та лікаря- стоматолога-хірурга, встановлено діагноз: генералізований парадонтит І та ІІ ступеню, тотальне захворювання зубів. Після збору анамнезу та встановлення діагнозу позивачу було запропоновано комплексний план естетичного, парадонтологічного,терапевтичного, ортопедичного та хірургічного лікування14,15,16,17,22,23,24,25-26,27,35,37,38,44,45-47,48 зубів. Позивач був належним чином ознайомлений з даним діагнозом та планом лікування, погодився на цей план лікування. Позивачу було запропоновано ортодонтичне лікування, від якого він відмовився( акт відмови від 10.10.2012р.)., таким чином позивачу забезпечено можливість вибору способу та тактики лікування. Стоматологічне лікування, яке було надано позивачу належним чином, що підтверджує відсутності претензій позивача під час проведення стоматологічного лікування та сплата ним коштів за надання відповідачами стоматологічних послуг у період 2012року по 2015рр.В медичному центрі відповідачами встановлено гарантійний строк на проведені позивачем стоматологічні роботи терміном на один календарний рік, проти якого позивач не звертався з будь- якими вимогами або скаргами. Окрім того консультативними висновками Національної медичної академії післядипломної освіти ім.. П.Л. Шупика від 21.06.2016р. та від 15.07.2016р., які надані позивачу через рік, не можуть бути належними доказами, оскільки висновки оформлені не на підставі медичної документації, а на підстав актів наданих платних стоматологічних послуг, яка є скороченим, звітним, фінансовим документом. Окрім того позивач просить суд стягнути грошові кошти посилаючись на ст.. 1212 ЦК України, однак відповідачу не зрозуміло з яких підстав він вважає, що грошові кошти є безпідставно набутими, оскільки він сплачував їх за стоматологічні послуги. які отримав по факту. Крім того позивачем не надано жодного доказу того, що договір між позивачем та відповідачем визнано незаконним.

Суд, вислухавши пояснення позивача представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров'я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.

Судом встановлено, що лютого 2012року по жовтень 2015р. позивач проходив курс лікарської допомоги до лікаря стоматолога Приватного підприємства «Лагода» ОСОБА_2, яка надавала йому стоматологічні послуги, які полягали в проведенні лікування зубів з протезуванням коронок з циркону, на загальну суму 159 000,00грн.( а.с.6-30).

Згідно з консультативним висновком наданим асистентом кафедри ортопедичної стоматології Інституту стоматології Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика від 21.06.2016, позивачу встановлено діагноз : дефект зубного ряду ІІІ клас за Кеннеді на нижній щелепі, втрата жувальної ефективності за Агаповим 22% та рекомендовано: зняття конструкцій 1.6,2.3,2.4,2.5,2.6, визначення ортопедичного плану лікування провести після парад онтологічної та терапевтичної підготовки до протезування, консультування хірурга- стоматолога з приводу детальної імплантації; відновлення цілісності зубних рядів з нормалізацією оклюзій них співвідношень( а.с.32).

Відповідно до консультативного висновку Стоматологічного практично- навчального центру Національної медичної академії післядипломної освіти імені П.Л. Шупика від 15.07.2016при обстеженні, позивачу встановлено діагноз: хронічний гранулюючий періодинтит 15,16,26,46 зубів та рекомендовано ендодонтичне лікування 15,16,26,46 зубів( а.с.31).

Суд критично ставиться до консультативного висновку Національної медичної академії післядипломної освіти ім.. П.Л. Шупика від 21.06.2016р. та від 15.07.2016р., які надані ОСОБА_1 через рік, не можуть бути належними доказами, оскільки висновки оформлені не на підставі медичної документації, а на підстав актів наданих платних стоматологічних послуг, яка є скороченим, звітним, фінансовим документом.

В медичному центрі Приватного підприємства «Лагода» встановлено гарантійний строк на проведені ОСОБА_1 стоматологічні роботи терміном на один календарний рік, проти якого позивач не звертався з будь- якими вимогами або скаргами.

У лютому 2012 року позивач звернувся до Приватного підприємства «Лагода» зі скаргою на адентію 36,37 зубів (часткова відсутність зубів) та необхідністю у проведенні комплексної діагностики та стоматологічного лікування. В медичному закладі було проведено попередній огляд, проведено консультація лікаря-стоматолога-терапевта та лікаря- стоматолога-хірурга, встановлено діагноз: генералізований парадонтит І та ІІ ступеню, тотальне захворювання зубів. Після збору анамнезу та встановлення діагнозу позивачу було запропоновано комплексний план естетичного, парадонтологічного,терапевтичного, ортопедичного та хірургічного лікування14,15,16,17,22,23,24,25-26,27,35,37,38,44,45-47,48 зубів. Позивач був належним чином ознайомлений з даним діагнозом та планом лікування, погодився на цей план лікування. Позивачу було запропоновано ортодонтичне лікування, від якого він відмовився( акт відмови від 10.10.2012р.)., таким чином позивачу забезпечено можливість вибору способу та тактики лікування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» медичне обслуговування - це діяльність закладів охорони здоров'я та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров'я, що не обов'язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов'язана з її наданням.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» за несвоєчасне і неякісне забезпечення необхідною медичною допомогою, що призвело до тяжких наслідків, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст.. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що договір між позивачем та відповідачем визнано незаконним, а грошові кошти, які позивач сплачував були за надані стоматологічні послуги, які отримав від відповідача.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, а також норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь 161 340,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

За приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 зі змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості.

У зв*язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки порушення прав позивача не мало місце, а тому правові підстави відсутні.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст. ст. 16, 23,1212, 1167 ЦК України, Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Лагода» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.М. Луценко