Постанова

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 635/2827/16-ц

провадження № 61-29310св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи - Перша державна нотаріальна контора Харківського району, Харківська місцева прокуратура № 6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана ОСОБА_4 , на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2017 року у складі судді Токарєвої Н. М. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Карімової Л. В., Бурлака І. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, яку фактично прийняв він та його брат ОСОБА_2 як спадкоємці першої черги за законом.

Спадщину він прийняв, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_5 .

Після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину прийняли дружина померлого ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_6 , які мають право власності по 1/4 частині спірного житлового будинку кожна.

Протягом шести місяців після смерті свого батька ОСОБА_5 з приводу оформлення спадщини позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Пізніше державний нотаріус запропонував йому звернутись до суду з приводу оформлення спадщини, так як його адреса місця реєстрації не відповідає його місцю проживання на час відкриття спадщини після смерті батька.

В ході розгляду справи судом за його заявою було ухвалено рішення про вжиття заходу забезпечення позову, шляхом заборони Першій державній нотаріальній конторі видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на зазначений житловий будинок до прийняття рішення суду, проте таке свідоцтво було видано і ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу зазначеного будинку з іншим відповідачем по справі ОСОБА_3 .

З урахуванням уточнених позовних вимог просив встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини; скасувати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , виданого 04 листопада 2016 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області та його державну реєстрацію; визнати недійсним договір купівлі-продажу частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. від 10 листопада 2016 року, реєстровий № 1864 та реєстровий №1867; визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2017 року, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем не доведено факт спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , тому відсутні підстави для визнання за ним права власності на частину спірного житлового будинку.

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

У грудні 2017 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 . У касаційній скарзі просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2017 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди помилково вважали недоведеним факт сумісного проживання його та батька, а отже і прийняття спадщини, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 , оскільки матеріали справи містять докази, а саме, акти депутатів місцевої Височанської селищної ради та показання свідків.

Позиція інших учасників справи

У березні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заперечення на касаційну скаргу, у якій просить відхилити касаційну скаргу, залишити рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року цивільна справа № 635/2827/16-ц надійшла до Верховного Суду.

11 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , якому належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заповіту ОСОБА_5 не залишив, спадкоємцями першої черги за законом були його діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1

ОСОБА_7 протягом шестимісячного строку після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори не звертався, тому спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , отримав ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2

Після спливу шестимісячного строку після смерті брата ОСОБА_8 позивач ОСОБА_1 звернувся до Першої державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті свого батька ОСОБА_5 , проте йому було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні документи що підтверджують факт прийняття ним спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця (відкриття спадщини).

Нотаріусом Першої державної нотаріальної контори було роз`яснено ОСОБА_1 , що свідоцтво на спадщину за законом на все спадкове майно може бути видано спадкоємиці ОСОБА_2 - дружині ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є спадкоємцем ОСОБА_5 , у разі якщо на протязі місячного строку з дня одержання цього листа він не звернеться до суду з питанням продовження строку на прийняття спадщини і не буде накладена заборона суду.

У зв`язку із чим ОСОБА_7 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 з посиланням на поважність причин пропуску цього строку, оскільки він тривалий час хворів та постійно проживав в м. Лубни Полтавської області на далекій відстані від місця відкриття спадщини.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 березня 2016 року у справі № 635/10385/14-ц ОСОБА_7 було відмовлено в задоволенні його позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини за недоведеністю вимог.

Зазначене рішення суду набуло законної сили, не змінено та не скасовано в установленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Ухвалюючи оскаржені судові рішення, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшли правильного висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог.

Позивачем не доведений факт проживання його разом з батьком на момент відкриття спадщини, та як наслідок прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5 відповідно до положень частин третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Висновки Верховного Суду

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені судові рішення постановлені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат