ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/5011/18

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/252/19

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2,

на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року; час, місце ухвалення і дата складання повного її тексту: 29 листопада 2018 року, м. Ніжин,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», в якому просив визнати недійсними укладені ними договір кредиту № 935/8-174 від 23.05.2008 з додатковими угодами до нього № 925/8-174-1 від 23.07.2009 та № 935/8-174-2 від 23.07.2009 і договір кредиту № 935/8-175 від 23.05.2008 з додатковою угодою до нього № 935/8-175-1 від 23.07.2009 та стягнути з відповідача відшкодування судових витрат. ОСОБА_2 у позовній заяві зазначає, що на підставі ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» його звільнено від сплати судового збору. У позовній заяві також міститься клопотання, в якому ОСОБА_2, серед іншого, просить під час підготовки справи до розгляду витребувати у відповідача та оглянути у ході розгляду справи оригінали оспорюваних кредитних договорів.

Ухвалою суду від 09.11.2018 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху з наданням п'ятиденного строку на усунення її недоліків (арк. 81-82). Цю ухвалу вмотивовано тим, що у матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує або сплату судового збору, або підстави звільнення від його сплати відповідно до ст. 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», або на підставі ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», або на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Також суд зазначив, що позовна заява про визнання недійсним кредитного договору має майновий характер, так як у разі задоволення її судом автоматично настануть майнові наслідки визнання кредитного договору недійсним. Тому при поданні позову ОСОБА_2 має сплатити судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір» за подання позовів майнового характеру.

Копію цієї ухвалу ОСОБА_2 отримав 19.11.2018, що підтверджується повідомленням підприємства поштового зв'язку відповідного змісту (арк. 84).

20.11.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій наполягає, що він звільняється від сплати судового збору згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (арк. 85).

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву повернуто ОСОБА_2 з мотивів невиконання ним ухвали суду від 09.11.2018 про залишення позовної заяви без руху.

В апеляційній скарзі останній просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду І інстанції для продовження її розгляду. Доводи скарги зводяться до того, що висновок місцевого суду про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за звернення до суду з позовом на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» суперечить цій правовій нормі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати регулюються Законом України «Про судовий збір» та іншими нормативними актами.

Перелік пільг для звільнення від сплати судового збору визначено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (з наступними змінами) орієнтує суди нижчих ланок на те, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначені таких пільг слід керуватися й іншим законодавством України, наприклад ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (п. 7). Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» (з наступними змінами) роз'яснюється, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, то судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій тощо).

З викладеного випливає, що на спірні правовідносини може бути поширено дію ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», але за умови, якщо ОСОБА_2 за оспорюваними кредитними договорами отримав споживчий кредит. Отже для звільнення від сплати судового збору за пред'явлення позову ОСОБА_2 необхідно надати суду докази, що за кредитними договорами, про які йдеться, ним отримано споживчий кредит, але такі докази у справі відсутні. Так, у справі немає ні оригіналів, ні копій оспорюваних кредитних договорів з додатковими угодами до них. З доданої до позовної заяви копії вироку Ніжинського міськрайонного суду від 09.03.2016 у справі № 740/240/14 про обвинувачення ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ст. 190 ч. 4 КК України (арк. з 7 по 38) та з копії ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 05.07.2018 про залишення згаданого вироку без змін (арк. з 39 по 75) не вбачається, що ОСОБА_2, якого визнано потерпілим у цій кримінальній справі, за оспорюваними договорами отримав саме споживчий кредит, так як цільове призначення кредитів у рамках цієї справи судом не встановлювалося. В той же час з копій вищевказаних вироку й ухвали вбачається, що примірники кредитних угод, про які йдеться, додано до матеріалів кримінальної справи (разом з кредитною справою ОСОБА_2.).

Відповідно до п. 11 ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 56 КПК України, потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження, та отримувати копії названих матеріалів. У клопотанні ОСОБА_2, що міститься у позовній заяві, про витребування у ПАТ «Укрсоцбанк» та огляд у ході розгляду справи оригіналів оспорюваних кредитних договорів, на порушення ст. 84 ЦПК України, відсутнє обґрунтування, чому він не може скористатися вищевказаними процесуальними правами та отримати копії угод, які він оспорює, з матеріалів кримінальної справи № 740/240/14 і приєднати їх до цієї справи в порядку, встановленому ст.ст. 83, 95 ч. 5 ЦПК України. Тобто у клопотанні не зазначено, які перепони перешкоджають ОСОБА_2 та/або його представникові отримати з матеріалів кримінального провадження копії оспорюваних кредитних договорів з додатковими угодами до них (за відсутності таких перепон таке клопотання є зловживанням позовною стороною цивільними процесуальними правами, що забороняється ст.ст. 12 ч. 5 п. 5, 44 ЦПК України). Отже на підтвердження права на звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_2 повинен надати суду належно посвідчені копії оспорюваних правочинів, з яких вбачалося б, що згідно з ними він отримав споживчі кредити.

Місцевий суд не пропонував ОСОБА_2 надати докази факту отримання споживчих кредитів (копій оспорюваних кредитних договорів тощо), безпідставно зазначивши, що на спірні правовідносини не поширюється дія ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Натомість позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними правочинів місцевим судом залишено без руху й повернуто не з тих підстав, що позивачем не доведено в належний і допустимий спосіб право на звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

З викладеного випливає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду І інстанції для вирішення у належний спосіб питання щодо руху позовної заяви ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 374, 379 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2018 року скасувати, а справу направити до того ж суду для вирішення в належний спосіб питання про рух позовної заяви ОСОБА_2.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: