РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.10.2011 року. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області відповідач виплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі по 888 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання дитини є недостатньою, дитина навчається у школі в м. Варшава, Республіка Польща, у зв`язку з чим зросли витрати на її утримання, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_2 аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Також просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 23496 грн., а також вартість послуг перекладача в сумі 1900 грн. (1650+1250 грн.)

04.07.2019 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що на даний час не працює, займається тимчасовими підробітками та уклав новий шлюб із ОСОБА_5 , а тому згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1059 грн. щомісячно і до його повноліття, в решті вимог просить суд відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові. Додатково пояснила, що на даний час не працевлаштована, пребивається тимчасовими заробітками у Республіці Польща, де на даний час проживає із сином. Також зазначила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в такому розмірі та додаткові витрати на утримання дитини, оскільки постійно займається продажем автомобілів, які привозить із Республіки Польща до України та придбав квартиру в м . Володимирі-Волинському, Волинської області та земельну ділянку, де здійснює будівництво будинку, а отже має фінансову можливість сплачувати такі кошти на утримання дитини. Просить також стягнути половину суми додаткових витрат на дитину, яка становить 23496 грн. До додаткових витрат відносить витрати на харчування дитини в школі, проїзд з Республіки Польща в Україну, витрати на оренду квартири в м. Бялогура , куди вона їздила із сином, з метою його оздоровлення, придбання ноутбука, шкільних підручників, стоматологічних послуг.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що розгляд справи просить проводити за його відсутності. Визнає вимогу про стягення із нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1059 грн. щомісячно і до його повноліття, в решті вимог просить відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

З дослідженого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін та доповнень від 04.08.2017 року встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.05.2017 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 888 гривень щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на всі групи продовольчих та непродовольчих товарів, у зв`язку з чим було підвищено прожиткоий мінімум на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини.

Задовольняючи позов частково, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 888 грн. на дитину щомісячно, котрий згідно з вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2019 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

На судовий розгляд справи відповідач не надав суду доказів, котрі б підтверджували незадовільний стан здоров`я, сплату аліментів на інших дітей.

Та обставина, що відповідач не працює не є підставою для його звільнення від обов`язку утримувати повнолітню дитину чи сплачувати аліменти у розмірі меншому, визначеному ч.2 ст. 182 СК України, оскільки він є працездатною особою, яка за бажанням може працевлаштуватись і отримувати дохід.

Крім того, факт придбання відповідачем земельної ділянки в с. Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області та квартири у м . Володимирі-Волинському-Волинської області , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідчить про наявність у нього фінансової можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 888 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд також бере до уваги, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, тому приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів до 1600 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини.

Визначення аліментів у меншому розмірі порушить конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

При цьому, доводи позивача в частині стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину в сумі 23496 грн. не ґрунтуються на вимогах закону та не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування.

Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

Судом встановлено, що позивач понесла витрати на харчування дитини в школі, проїзд з Республіки Польща в Україну, придбання ноутбука, шкільних підручників, на оренду квартири в м. Бялогура , здійсненої з метою оздоровлення дитини та витрати на стоматологічні послуги.

Позивач не довела, якими саме особливими здібностями володіє дитина і для розвитку яких саме здібностей дитини придбаний нею ноутбук та шкільні підручники, а тому ці витрати є звичайними витратами на дитину.

Доводи позивача про стягнення із відповідача витрат, понесених позивачем на харчування дитини в школі, проїзд з Республіки Польща в Україну, придбання ноутбука, шкільних підручників, - відхиляються судом, оскільки у розумінні ст.185 СК України це не є додаткові витрати, а є необхідними при звичайному способі життя дитини.

Крім того, витрати понесені позивачем на оренду квартири в м. Бялогура , здійсненої з метою оздоровлення дитини та витрати на стоматологічні послуги не беруться судом до уваги, оскільки вони не викликані захворюванням дитини, тобто не є особливими обставинами та пов`язані із звичайним способом життя дитини.

Таким чином, вищенаведені витрати не викликані особливими обставинами і жодним чином не пов`язані із розвитком певних здібностей дитини, а також не пов`язані із тяжкою хворобою, тому є звичайними витратами на дитину, а не додатковими витратами та покриваються за рахунок коштів на утримання дитини (аліментів).

З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача додаткових витрат не грунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають до задоволення.

Оскільки позов задоволено частково, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати, пропорційно розміру задоволених вимог.

Судом встановлено, що позивач понесла витрати, пов`язані із розглядом справи в розмірі 3180 грн., що підтверджується квитанціями.

Беручи до уваги, що позов задоволено частково (6,15% розміру заявлених позовних вимог), тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 195,57 грн. витрат пов`язаних із розглядом справи (3180 х 6,15:100).

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст. 185, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України суд,-

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються згідно з рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.05.2017 р. з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПННОМЕР_2, жителя АДРЕСА_3 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , жительки АДРЕСА_4 , на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із 888 грн. щомісячно на 1600 (одна тисяча шістсот) грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

В решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 768,40 гривень судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 195,57 грн. витрат пов`язаних із розглядом справи.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26.09.2019 року.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук