Справа № 278/3763/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Зубчук І. В., розглянувши справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що відповідач за контрактом проходив навчання та військову службу в Харківському національний університеті Повітряних Сил імені ОСОБА_1, однак контракт був достроково розірваний, а відповідач був виключений зі списків особового складу. Під час заключення контракту відповідач зобовязався відшкодувати витрати на утримання в університеті в разі дострокового розірвання контракту, однак на теперішній час кошти не повернув. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача 207586,32 грн на відшкодування витрат, повязаних з утриманням під час навчання.

Ухвалою суду від 10 січня 2019 року у справі було відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких міркувань.

03 серпня 2016 року між Харківським національним університетом Повітряних Сил імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений контракт (а.с. 6), за яким відповідач зобовязався, зокрема:

проходити військову службу (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені ОСОБА_1 протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, цим контрактом;

продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше пяти років після закінчення навчання;

відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_1 від 14 березня 2018 року № 60 відповідача було відраховано від подальшого навчання у звязку з розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу та припинено чинність дії контракту з 15 березня 2015 року (а.с. 7).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку фактичні витрати, повязані з утриманням курсанта ОСОБА_2, складають 207586,32 грн, які складаються з такого: 183235,79 грн - витрати по грошовому забезпеченню; 19417,86 грн - витрати по продовольчому забезпеченню; 151,35 грн - витрати по медичному забезпеченню; 116,08 грн - витрати по перевезенню до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотньому напрямку; 4665,24 грн - витрати по оплаті комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а.с. 8).

Згідно з ч. 10 ст. ст. 25 Закону України Про військовий обов'язок і військову службу курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини пятої статті 26 цього Закону,, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Частиною 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов'язок і військову службу визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, повязаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування є публічною службою.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин, спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб'єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов'язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Така правова позиція висловлена в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК україни визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, суд вважає за потрібне закрити провадження у справі у звязку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки на спірні правовідносини поширюється юрисдикція адміністративних судів.

З огляду на наведене, керуючись ст. 255 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі Харківського національного університету Повітряних Сил імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості навчання.

Повідомити заявникові, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в разі пропуску строку з поважних причин. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Зубчук