ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/944/14-ц Номер провадження 22-ц/814/108/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді-Хіль Л.М.,

Судді: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

Секретар: Григоришина М.В.,

За участі:Головного державного виконавця Кременчуцького РВДВС ГТУЮ у Полтавській облатсі - Маліннікова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2018 року постановленої під головуванням судді Андрієць Д.Д. о 09 год. 50 хв. ( повний текст ухвали складено 08.10.2018 року) по справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця Маліннікова Матвія Володимировича.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Маліннікова М.В. в якій просила суд визнати незаконною та неправомірною постанову, у ВП №52237937 від 17 липня 2018 року про стягнення з неї виконавчого збору в сумі 64760,16 грн. та зобов'язати державного виконавця скасувати вказану постанову.

В обґрунтування скарги вказувала, що 15.01.2015 Автозаводським районним судом м. Кременчука було ухвалено рішення про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 643947,59 грн. Стягувачем було пред`явлено виконавчий лист для примусового виконання рішення суду яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25.03.2015 року.

20.05.2015 року Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ по даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження ВП 47593882 (державний виконавець Коротких Д.Г.).

23.09.2015 року з посиланням на п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» ( у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, виконавчий лист повернуто стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк».

Після повторного зверненння стягувача до Автозаводського ВДВС з даним виконавчим листом стягнення не проводилося і 02.09.2016 року виконавчий лист відповідно до п.10 ст. 49 ЗУ « Про виконавче провадження» було передано за належністю до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ.

19.09.2016 року Кременчуцьким районним відділу державної виконавчої служби ГТУЮ відкрито виконаче провадження з виконавчого листа № 524/944/14-ц і з цього часу даний виконавий лист перебував на виконанні у Кременчуцькому районному ВДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Стягнень Кременчуцьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Полтавській області по даному виконавчому листу № 524/944/14-ц виданому 14.05.2015 року не проводилось.

17.07.2018 року головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Малінніковим М.В. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

07.08.2018 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за постановою головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Маліннікова М.В. про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 64760,16 грн.

23.08.2018 року стягувачем ПАТ АБ «Укргазбанк» було пред'явлено виконавчий лист № 524/944/14-ц виданий 14.05.2015 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_3 до виконання приватному виконавцю Виконавого округу Полтавської області Гречин Н.В.

28.08.2018 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. за вищевказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження П № 57086123.

Пунктом 3 даної постанови встановлено - стягнути з боржника ОСОБА_3 основну винагороду приватного виконавця у розмірі 64760,16 грн.

Зазначала, що 03 вересня 2018 року вона отримала постанову приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №524/944/14-ц та стягнення основної винагороди приватного виконавця в розмірі 64760,16 грн.

Вважала, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки у державного виконавця не було правових підстав для її винесення та самого стягнення виконавчого збору у зв'язку із тим, що фактичного виконання рішення не відбулось.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_3 на дії головного державного виконавця Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Маліннікова М.В. задоволено частково.

Зобов'язано начальника Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області скасувати постанову ВП №52237937 від 17 липня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 64760,16 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою в задоволенні скарги просив відмовити.

В обґрунтування скарги вказує, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.1,3,4,6 ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа ( закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Зазначає, що вищевказане підтверджується позицією ВСУ у справі № 442/2670/17 від 18.10.2018 року.

Таким чином, вважає, що державним виконавцем було правомірно винесено оскаржуану постанову.

Скаржник ОСОБА_3 будучи належним сином повідомлена про час і місце рзгляду справи до суду не зв`явилась.

Головний держаний виконавець Малінніков М.В. просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу місцевого суду скасувати та в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційний суд, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.01.2015 по справі №524/944/14-ц з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» стягнуто заборгованість по кредитному договору в сумі 643 947,59 грн та судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

14.05.2015 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області було видано виконавчий лист по справі №524/944/14-ц, який було предявлено до державної виконавчої служби.

17.07.2018 головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Малінніковим М.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу(а.с.11)

Також 17.07.2018 головним державним виконавцем Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області Малінніковим М.В. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 64760,16 грн.

28.08.2018 приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №524/944/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 643947,59 грн та судових витрат в сумі 3654 грн. Одночасно з боржника було стягнуто основну винагороду приватного виконавця в розмірі 64760,16 грн.

Задовольняючи скаргу частково, місцевий суд виходив з того, що державним виконавчем не було надано суду доказів, які б підтверджували те, що ним були вчинені дії, спрямовані на примусове виканння рішення суду.

Так, задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції прийшов висновку, що скарга на дії державного виконавця при стягненні виконавчого збору підвідомча цивільному судочинству.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосудця в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус судців» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно зі статтею 447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

При цьому частиною першою ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц (провадження № 14-266цс18).

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року справі № 279/3458/17-ц зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18).

Суд першої інстанції, розглянувши по суті скаргу ОСОБА_3, щодо оскарження нею постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, не звернув уваги на те, що такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а його слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанцій підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі та роз'ясненням ОСОБА_3, права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 4, 377 ч. 1, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській задовольнити частково.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 жовтня 2018 рокускасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність державного виконавця Маліннікова Матвія Володимировича закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин