Постанова

Іменем України

25 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 639/8460/15-ц

провадження № 61-14696св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року у складі судді Єрмоленко В. Б. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Бровченка І. О., Кружиліної О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 серпня 2015 року о 12 год 50 хв, у частині будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , сталося загоряння горищного приміщення. Пожежа поширилася на горищі приміщення будинку АДРЕСА_1 , що примикає до вказаного приміщення відповідача та належить йому на праві власності. Причиною пожежі стало коротке замикання електропроводки, яка прокладена у горищному приміщенні будинку АДРЕСА_1 , із порушенням правил техніки пожежної безпеки, зі слідами короткого замикання у місці скручування алюмінієвого та мідного дротів. До цього часу майнові та моральні збитки у добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму матеріального збитку в розмірі 156 285,00 грн та 30 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяних у результаті пожежі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пожежі - 154 738,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушені Правила пожежної безпеки при використанні електроліній, а саме: електропроводи проведені без використання металевих труб, а з`єднання проводів алюмінію і міді без металевих коробок, на електролічильнику поставлені запобіжники, які не відповідали Держстандарту, на дроти потрапляла волога, оскільки протікав дах на горищному приміщенні.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду за пошкодження його майна, внаслідок пожежі, яка виникла в результаті порушення Правил пожежної безпеки при використанні електроліній.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 рокута постанову Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що право ОСОБА_1 на відшкодування шкоди його майну не увійшло до складу спадщини після померлого ОСОБА_2 . У справі відсутні докази, які б давали суду підстави встановити факт вчинення ОСОБА_2 протиправної поведінки, унаслідок якої трапилась пожежа; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; виною ОСОБА_2 у вигляді умислу або необережності, а також не встановлені обсяг і вартість спадкового майна. Свідоцтво на спадщину йому не видавалося, тобто він не отримував у спадщину ні рухомого ні нерухомого майна, щоб у межах їхньої вартості виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду, яку начебто, заподіяв померлий ОСОБА_2

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2018 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Судом встановлено, що житловий будинок на АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О. О. та зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 травня 2013 року.

Житловий будинок АДРЕСА_1 за вказаною адресою, який має спільну стіну і горищне приміщення з будинком АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 28 березня 2008 року П`ятою харківською державною нотаріальною конторою, за ОСОБА_2

13 серпня 2015 року о 12 год 50 хв на горищному приміщенні будинку АДРЕСА_1 , сталася пожежа і полум`я поширилося на горищне приміщення будинку на АДРЕСА_1 .

Згідно з актом та звітом про пожежу, складених 13 серпня 2015 року провідним інспектором Жовтневого РВ ДСНС України в Харківській області Пугачовим М. О., осередкова зона пожежі знаходилась у центральній частині горищного приміщення житлового будинку на АДРЕСА_1 . Факт розвитку горіння від частини покрівлі житлового будинку за АДРЕСА_1 /1 до частини покрівлі житлового будинку за АДРЕСА_1 підтверджуються показаннями учасників гасіння пожежі. Найбільших термічних уражень зазнали конструктивні елементи та матеріали, які знаходились у центральній частині горищного приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: у наслідок дії вогню та високих температур дошки та балки покрівлі центральної частини повністю знищені вогнем, металеві листи покрівлі зазнали деформації, дошки горищного перекриття мають найбільший ступінь обвуглення, предмети та матеріали, що знаходились у центральній частині горищного приміщення (книги, домашні речі тощо) повністю знищені вогнем. В осередковій зоні виявлені фрагменти мідних одножильних дротів зі слідами спайок на їхніх кінцях, що свідчить про наявність струмів короткого замкнення на момент виникнення горіння. Найбільш ймовірно, що первинне горіння виникло від дії джерела запалювання, яке відноситься до групи «теплові прояви електричної енергії». Причиною виникнення пожежі є коротке замикання електромережі. Зі слів ОСОБА_2 інспектору стало відомо, що на горище житлового будинку востаннє підіймався син ОСОБА_2 12 серпня 2015 року близько 22 год 00 хв, із метою забрати деякі речі, що там зберігались. Горищне приміщення електрифіковане, електричні дроти прокладались під коником даху. В цьому приміщенні зберігались книги, домашні речі, деталі від комп`ютерної техніки тощо.

Відповідно до технічного висновку дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у Харківській області від 21 серпня 2015 року, складеного старшим інспектором ВТВ ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Харківській області Сергієнко В. І. і начальником ДВЛ АРЗ СП ГУ ДСНС України в Харківській області Мелашич О. В. , виникнення короткого замикання обумовлюється довготривалою або неправильною експлуатацією електрообладнання, порушення ізоляції проводів та перевантаженням у електромережі. Горищне приміщення електрифіковане, електричні дроти прокладались під коником даху. Син власника житлового будинку стверджував, що покрівля у центральній частині горищного приміщення (орієнтовно в місці прокладання електромережі) під час дощів протікала. В період короткого замикання струм значно перевищує величини струму нормального режиму. Температура струмопровідних жил різко зростає, що викликає займання ізоляційних матеріалів, в окремих випадках розплавлення металу проводів та жил кабелю. Під час дослідження пожежі встановлено, що в осередковій зоні знаходилось електричне обладнання-дроти електромережі горищного приміщення. В шарі пожежного сміття в осередковій зоні виявлені та вилучені фрагменти мідних одножильних дротів зі слідами краплевидних утворювань на їх кінцях. Враховуючи динаміку розвитку пожежі, допожежну обстановку, що склалась на момент виникнення горіння, первинне горіння виникло внаслідок дії джерела запалювання, яке відноситься до групи «Теплові прояви електричної енергії. Найбільш ймовірно, що причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні та експлуатації електромережі, що призвело до її короткого замикання.

Відповідно до довідки АК «Харківські міські електричні мережі» фактів перепадів електричної напруги у період із 10 по 13 серпня 2015 року включно не зафіксовано, ремонтні роботи у електричній мережі не виконувались. Параметри якості електроенергії та їх відхилення визначаються згідно з вимогами міждержавного стандарту «Норми якості електричної енергії у системах електропостачання загального призначення» (ГОСТ 13109-97).

Нормативно-правове обґрунтування

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших осіб, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 151 ЖК УРСР громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушенні, має право на відшкодування заданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до частини шостої статті 55 Кодексу цивільного захисту Україниобов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У справі, яка переглядається, судами встановлено і це не заперечується сторонами, що подія - пожежа, внаслідок якої завдано шкоди майну позивача, мала місце на горищі будинку відповідача, яке примикає до будинку ОСОБА_1 , причина пожежі - недотримання правил протипожежної безпеки, негативні наслідки для позивача у вигляді пошкодження майна настали саме внаслідок цієї події.

Враховуючи те, що шкода позивачу завдана внаслідок протиправних дій відповідача та ним не доведено відсутності його вини у завданні такої шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування завданої позивачу майнової шкоди.

Відповідач, як власник майна, зобов`язаний вживати всіх необхідних та обачливих заходів, щоб не створити об`єктивної загрози для оточуючих та не створити ризик пошкодження їхнього майна, не допустити можливості настання негативних наслідків для оточуючих від користування ним своєю власністю.

Такі заходи є розумно очікуваними від відповідача, оскільки це унеможливило б настання таких негативних наслідків, що мали місце у досліджуваних правовідносинах.

Неправильна експлуатація відповідачем електромережі без дотримання Правил пожежної безпеки вже цим фактом створило загрозу порушенню прав та інтересів позивача. Верховний Суд виходить із того, що кожна особа зобов`язана обирати такий варіант власної поведінки, який не створюватиме передумов до порушення прав та інтересів інших осіб та який свідчитиме про повагу до прав та інтересів зі сторони необмеженого кола осіб, враховуючи право кожного на безпечне довкілля.

Відповідно до статті 50 Конституції Україникожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Визначаючи спосіб та порядок користування своїм майном, власник такого майна повинен дотримуватись правил безпечності його використання для оточуючих. Саме по собі порушення експлуатації електромережі при використанні відповідачем електроліній без використання металевих труб, а з`єднання проводів алюмінію і міді без металевих коробок, на електролічильнику поставлені запобіжники, які не відповідали Держстандарту, і на дроти потрапляла вологавід протікання даху будинку, вже порушує конституційні права громадян України на безпечне для життя та здоров`я довкілля, оскільки несе для оточуючих ризики завдання шкоди у будь-який час.

Таким чином, задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивачем доведено наявність шкоди і причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною йому шкодою та безпосередньо пожежею, яка виникла з вини відповідача на горищі належного йому будинку, який він як власник зобов`язаний утримувати за правилами пожежної безпеки, що є підставою для відшкодування позивачу, як власнику будинку матеріального збитку, який не спростовано стороною відповідача та свого розрахунку не надано.

Твердження заявника про те, що свідоцтво на спадщину йому не видавалося, тобто він не отримував у спадщину ні рухомого ні нерухомого майна, щоб у межах їхньої вартості виникло зобов`язання відшкодувати позивачу шкоду, яку начебто, заподіяв померлий ОСОБА_2 , є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК Україниспадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК Українипередбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК Україниє правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі; враховуючи правомірний правовий результат вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Інші доводи касаційної скарги є аналогічними тим доводами, які були викладені в апеляційній скарзі та перевірялися судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду цього спору.

Таким чином, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника, при цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суди першої й апеляційної інстанцій забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржувані рішення відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2017 рокута постанову Апеляційного суду Харківської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик