ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1679/18 Номер провадження 22-ц/814/614/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Філоненко О.В.,

з участю представника стягувача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_4 - адвоката Близнюка І.В.

на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2018 року, постановлену суддею Андрієць Д.Д. (повний текст складено 22.12.2018),

у справі за заявою ОСОБА_4 про визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу по справі №524/1679/18 за заявою ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

19.03.2018 ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Судовим наказом Автозаводського районного суду м.Кременчука від 14 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше встановленого законом мінімального розміру аліментів на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів щомісячно, починаючи з 19 березня 2018 року.

31.05.2018 ОСОБА_4 подав в районний суд заяву про визнання вказаного судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Заява вмотивована тим, що на час видачі судового наказу та після цього продовжує існувати спір про місце проживання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що впливає на право стягувача на аліменти. Оскільки син проживає з ним, а спір щодо місця проживання дитини перебуває на розгляді Автозаводського районного суду м.Кременчука та не вирішений, вважає, що у нього відсутній обов'язок зі сплати аліментів на користь дружини на утримання сина.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19 грудня 2018 року заяву ОСОБА_4 про визнання судового наказу по справі №524/1679/18 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню - залишено без задоволення.

Ухвала вмотивована тим, що стягувачем надані докази, зокрема акти обстеження умов проживання, які підтверджують, що діти сторін проживають з матір'ю. Тому відсутні передбачені ст.432 ЦПК України підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Представник боржника - адвокат Близнюк І.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Зазначає, що на момент подачі заяви про видачу судового наказу не було надано жодного документа на підтвердження того, що син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають саме зі стягувачем. За відсутності доказів того, що стягувачу належить право вимоги, вважає, що судовий наказ виданий помилково.

Доводить, що, оскільки на момент звернення стягувача в суд із заявою про видачу судового наказу у провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, а на час видачі судового наказу до провадження суду прийнято його зустрічний позов про визначення місця проживання дітей, визначення режиму спілкування з дітьми, що підтверджує існування спору щодо місця проживання дітей, а отже - виключає безспірність у вирішенні питання щодо стягнення аліментів в наказному провадженні.

Заперечує належність доказів щодо проживання дітей з матір'ю- актів обстеження умов проживання, які датовані жовтнем-листопадом 2017 року із зазначенням місця проживання, яке відмінне від місця проживання, вказаного в заяві про видачу судового наказу.

Наполягає на тому, що на час видачі судового наказу та подання апеляційної скарги син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з ним.

Стягувач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи боржника та просить залишити скаргу без задоволення. Зазначає, що згідно актів обстеження умов проживання, складених спеціалістами служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №288 від 03.07.2018, №465 від 10.10.2018, №504 від 14.11.2018 встановлено, що діти сторін проживають з матір'ю. Крім того, у заяві про уточнення зустрічних позовних вимог боржник також просив визначити місце проживання їх дітей з матір'ю.

За клопотанням представника боржника - адвоката Близнюка І.В. апеляційний суд призначив розгляд справи в режимі відеоконференції, однак вказаний представник 14.02.2019 та 26.02.2019 у визначений судом час у судове засідання не з'явився, обгрунтувавши причини неявки в перше судове засідання своєю хворобою, вдруге - робочою поїздкою, як депутата.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник стягувача - ОСОБА_3. у судовому засіданні заперечила доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника стягувача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони із 23.12.2006 перебувають у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4./а.с.3,4,10/

На час звернення ОСОБА_2 в суд із заявою про видачу судового наказу (19.03.2018)у провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей, визначення режиму спілкування з дітьми. /а.с.19-25/

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_4 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що надані боржником докази щодо наявності у провадженні суду справи про розірвання шлюбу та його зустрічного позову про визначення місця проживання дітей, визначення режиму спілкування з дітьми та довідки ОСББ №19 про склад сім'ї ОСОБА_4 за період з січня по червень 2018 року не підтверджують відсутність обов'язку ОСОБА_4 утримувати своїх дітей та не підтверджують проживання з ним сина ОСОБА_6. Натомість надані стягувачем докази, зокрема, акти обстеження умов проживання, підтверджують, що діти проживають з матір'ю по АДРЕСА_1

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність викладених висновків не спростовують, зводяться до заперечення судового рішення та переоцінки доказів.

Згідно ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину -однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як убачається з матеріалів справи, вимога ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що наявність між батьками спору щодо місця проживання неповнолітнього сина на час видачі судового наказу та пред'явлення боржником відповідних зустрічних позовних вимог у справі про розірвання шлюбу виключали можливість видачі судом оспорюваного судового наказу. Зазначені обставини не спростовують наявність підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, для видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Доводи боржника про фактичне місце проживання сина з ним, як на час видачі судового наказу, так і на час розгляду його заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, - не підтверджені належними доказами та не є підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню на підставі ч.2 ст.432 ЦПК України, оскільки обов'язок боржника сплачувати аліменти існує та не припинений, добровільно ним не виконується, а факт проживання одного з неповнолітніх дітей з тим із батьків, із кого стягуються аліменти, не доведені.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_4 - адвоката Близнюка І.В. - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 19 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.02.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак