Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2019 Справа №607/13021/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що 23.08.2007 між ним та відповідачем укладено договір оренди на належну йому квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору оренди - орендна плата складає 1900,00 грн.. Крім орендної плати орендар повинен оплачувати комунальні послуги. Відповідач проживав у його квартирі з 01.09.2017 і заборгував йому 11 400,00 грн. орендної плати та не сплачував за спожиті ним комунальні послуги 3371,52 грн. Крім цього відповідач завдав йому матеріальної шкоди на суму 3729,64 грн., а саме забрав диван вартістю 3400,00 грн., не оплатив послуги ПМП «ВАЛ» 322,28 грн., не оплатив за послуги «Тернопільводоканал» (аварійна) 7,36 грн.

У зв'язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 11400,00 грн. заборгованості орендної плати, 3371,52 грн., заборгованість за спожиті комунальні послуги, 3729,64 грн. завданої матеріальної шкоди, 522,83 грн. інфляційних втрат, 228,00 грн. три проценти річних.

У судовому засіданні позивач та його представник зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити.

Відповідач подано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що він дійсно 23.08.2017 уклав з позивачем договір оренди квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі він проживав з 01.09.2017 по 25.01.2018, усі платежі по орендній платі та оплату комунальних послуг він проводив своєчасно, у перших числах поточного місяця. Разом з тим окремі недоліки орендної плати його квартири почали його чітко проявляти із настанням холодів. Оскільки при закритті віконні рами не щільно закривалися і між вікнами та рамами були щілини. Центральна опалення не справлялося з опаленням квартири, тому в квартирі був постійний холод. На усі його зауваження позивач запевняв що усе виправить найближчим часом, а з грудня 2017 року у нього була одна відповідь: «щось не подобається - з'їжджай з квартири». Остаточно він вирішив припинити орендувати квартиру після того як наприкінці грудня 2017 року сусіди з верхнього поверху затопили квартиру. В наслідок чого начала опадати штукатурка на стелях та появилася пліснява. Позивач на його зауваження не реагував. Оскільки в квартирі був постійний холод, сирість і пліснява після затоплення сусідами, в наслідок чого житлові умови значно погіршилися та стали непридатними для постійного проживання у орендованій квартирі. У зв'язку з неможливістю проживати він виїхав з квартири та підписав договір оренди з ОСОБА_5 від 25.01.2018.

У судовому засіданні представник відповідача відзив підтримав та просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідач під час дії договору ніяким чином його не повідомляв про небажання проживати в квартирі та про те, що він хоче розірвати цей договір. Укладення договору з іншою особою немає значення для договору оренди. Усі інші твердження відповідача не відповідають дійсності.

Позивач подав заперечення на відповідь на відзив відповідача в якому вказав заперечення зазначене у відзиві.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об'єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволені позову виходячи з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, що стверджується реєстраційним посвідченням від 02.03.2001.

23.08.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір оренди приміщення від 23.08.2017, згідно якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_4 прийняв у строкове платне користування квартиру АДРЕСА_1. Строк оренди з 01.09.2017 і закінчується 01.09.2018.

Розмір місячної орендної плати складає 1900 грн. Вартість комунальних послуг не входить до орендної плати (п. 5.1, 5.6 Договору оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживав і користувався квартирою АДРЕСА_1 з 01.09.2017 і до 01.02.2018. Протягом вказаного строку відповідач оплатив орендну плату за квартиру, що не заперечується сторонами.

В січні - лютому місяці 2018 року ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_1, що він звільнив помешкання і залишив ключі від квартири, які позивач отримав з поштового ящика 07.02.2018, що не заперечується сторонами.

Також 25.01.2018 ОСОБА_4 уклав договір оренди з ОСОБА_5 на проживання та користування квартирою, що підтверджується договором оренди від 25.01.2018.

Згідно ч. 1 ст. 825 ЦК України, наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці.

Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою. Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання відповідача на ті обставини, що орендовано квартира є непридатна для постійного проживання, а також те, що ним було оплачено комунальні послуги за квартиру, суд не приймає до уваги, оскільки дані обставини не були підтвердженні належними доказами.

Також посилання позивача на ті обставин, що він має право стягнути орендну плату за період дії договору оренди в розмірі 11400,00 грн., суд не погоджується, оскільки судом встановлено, що відповідач повідомляв позивача про неналежні умови для проживання і з лютого 2018 року звільнив квартиру належну позивачу і уклав договір оренду на інше помешкання. Позивач не подав належних доказів, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою, а тому у позивача відсутнє право вимагати від відповідача плату за користування житлом.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення орендної плати в розмірі 11400,00 грн..

Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 5.6 договору оренди, вартість комунальних послуг не входить до орендної плати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов'язаний оплатити комунальні послуги за період з вересня 2017 по лютий 2018 року за період проживання в квартирі належній позивача.

Судоми встановлено, що за період з вересня 2017 по лютий 2018 року заборгованість за спожиту електричну енергію становить 36,90 грн., заборгованість за надання послуг з управління житловими будинками ПМП «ВАЛ» становить 78,04 грн. (402,85(80,57*5)-324,81 грн.(оплачено)), заборгованість за послуги КП «Тернопільводоканал» (аварійна) становить 7,36 грн., заборгованість за воду становить 39,93 грн., заборгованість за послуги з центрального опалення та водопостачання становить 2413,78 грн., заборгованість за газ становить 83,50 грн.

Таким чином, заборгованість за період з вересня 2017 по лютий 2018 року за комунальні послуги надані в квартиру АДРЕСА_1, становить 2659,51 грн.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками серед іншого є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як з'ясовано судом, позивачем було придбано диван, який знаходився в належній йому квартирі. Однак після звільнення квартири, відповідач забрав належний позивачу диван, вартістю 3400,00 грн. Дана обставина не заперечується сторонами.

Таким чином відповідачем порушено права та інтереси позивача, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 6 059,51 грн. (2659,51 +3400).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню сума інфляції та три проценти річних, які вираховується з суми 6059,51 грн., починаючи з 01.02.2018, і задовольняється в межах позовних вимог інфляція, яка становить 522,83 грн. та три проценти річних 191,25 грн.

Таким чином, слід стягнути з відповідача в користь позивача кошти в розмірі 6 773,59 грн.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що позивачу відстрочено сплату судового збору, а тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, статями 22, 623, 1166 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 6 773,59 грн. (шість тисяч сімсот сімдесят три гривень 59 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривень 80 копійок).

У задоволення інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, , місце проживання: АДРЕСА_2. реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт серія НОМЕР_2.

Повний текст рішення суду складено 22 лютого 2019 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко