Провадження № 2/161/752/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Луцької автомобільної школи про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до відповідача про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вимоги позову мотивувала тим, що працювала з 23.02.2010 сторожем у Луцькій автошколі ТСОУ. 01.10.2018 її було звільнено з роботи у звязку зі скороченням посади згідно з п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки у відповідача на момент її звільнення у штаті перебувало чотири сторожі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і вона. Сторож ОСОБА_6 розірвав трудовий договір з відповідачем саме 01.10.2018 на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, а відтак, одна посада сторожа на момент її звільнення була вільною. В порівнянні з іншими сторожами, крім ОСОБА_5, які залишились працювати в даній організації, вона має більш тривалий стаж роботи на даному підприємстві. Інших переваг для залишення на роботі при скороченні ніхто зі сторожів не мав. При скороченні однієї посади сторожа адміністрація відповідача вправі була звільнити одного зі сторожів, які мали менший термін роботи в даному підприємстві. Просила поновити її на роботі на посаді сторожа у Луцькій автошколі ТСОУ та стягнути в її користь з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги позову підтримали з викладених у позовній заяві підстав. Просили позов задовольнити. Додатково пояснили, що позивача було завчасно попереджено про наступне звільнення. Не було дотримано вимог ст.42 КЗпП України, не врахували, що на роботі має бути залишений працівник, який має більший стаж роботи і більшу продуктивність праці. ОСОБА_2 мала більший стаж роботи в порівнянні з ОСОБА_6, ОСОБА_7 Трудовий договір з ОСОБА_6 був розірваний за згодою сторін і на його посаду було переведено іншого працівника. Станом на день звільнення позивача існувала вакансія сторожа, яка була заповнена.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з підстав викладених у письмових запереченнях. Просили в задоволенні позову відмовити. Додатково пояснили, що на момент звільнення позивача вакансії сторожа не було. ОСОБА_6 звільнився 01.10.2018. На роботі залишили сторожів чоловіків, бо жінка не може виконувати тяжку роботу: косити, прибирати сніг…). Крім того, врахували вимоги ч.1 ст.175 КЗпП України щодо обмеження праці жінок на роботах у нічний час.

Заслухавши доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 23.02.2010 працювала на посаді сторожа Луцької автошколи ТСОУ, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6).

31.05.2018 директором Луцької автошколи ТСОУ було винесено наказ №47 «Про зміни умов праці сторожів автопарку», відповідно до якого змінено робочий час сторожів автопарку, з 01.08.2018, а саме: робочий час встановлено з 18:00 год. по 08:00 год., вихідні та святкові дні працювати 24 години (а.с.4).

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Наказом №13 (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 01.10.2018 ОСОБА_2 було звільнено з посади сторожа в звязку зі скороченням посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.3).

Стороною позивача не заперечується та обставина, що її завчасно було попереджено про скорочення штатної посади сторожа. Звільнення з підстав недотримання роботодавцем вимог ч.1 ст.49-2 КЗпП України.

Інша робота позивачу не пропонувалась в звязку з відсутністю вакансій штатних посад за відповідною професією та спеціалізацією.

Доводи сторони позивач про наявність на момент її звільнення вакантної посади сторожа не відповідають дійсності.

ОСОБА_6 було звільнено з посади сторожа наказом №14/1 (розпорядженням) про припинення трудового договору (контракту) від 01.10.2018 за згодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України. Його заява про звільнення датована 01.10.2018.

В наказі про звільнення ОСОБА_6 не зазначено дати, з якої він вважається звільненим.

Відповідно до ст. 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обовязків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, днем звільнення вважається останній робочий день.

Тобто день звільнення -- це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах з роботодавцем.

Тобто, посада сторожа, які обіймав ОСОБА_6, станом на 01.10.2018 не була вакантною.

Оспорюючи своє звільнення позивач, в тому числі покликається на недотримання відповідачем п.3 ч.2 ст.42 КЗпП України, відповідно до якого при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

З інформації щодо безперервного стажу сторожів Луцької автошколи ТСОУ (а.с.5) вбачається, що безперервний стаж ОСОБА_5 з 04.09.2006, ОСОБА_2 з 23.02.2010, ОСОБА_6 з 28.04.2011, ОСОБА_7 з 12.03.2014.

Тобто, позивач працювала на цій посаді довше двох інших сторожів.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що з 01.08.2018, а саме: робочий час сторожів Луцької автошколи ТСОУ встановлено з 18:00 год. по 08:00 год., вихідні та святкові дні працювати 24 години, тобто в нічний час на постійній основі.

А, відповідно до ч.1 ст.175 КЗпП України залучення жінок до робіт у нічний час не допускається, за винятком тих галузей народного господарства, де це викликається особливою необхідністю і дозволяється як тимчасовий захід.

Відтак, суд вважає, що звільнення ОСОБА_2 з посади сторожа Луцької автошколи ТСОУ відбулося в порядку та з дотриманням вимог чинного законодавства. Вимоги позову є безпідставними і до задоволення не підлягають.

З огляду на те, що позивач за законом при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, а у задоволенні позову їй відмовлено, суд вважає, що судові витрати у справі компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 61, 77, 78, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК, на підставі ст.ст.40, 42, 232, 233, 235 КЗпП України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Луцької автомобільної школи про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.02.2019.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій