Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

при секретарі: Сєрих І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №221/219/19 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.01.2019 року звернулась до Волноваського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт приналежності її до німецької національності, і свої доводи обґрунтовує тим, що вона за національністю є «німка» та просила зобов'язати Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести відповідні відомості до актового запису про шлюб.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вимоги викладені у заяві задовольнити.

Представник заінтересованої особи Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, подали заяву про розгляд справи за відсутності представника, та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень Глави 4 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно паспорту громадянина України серія ВВ №599806, виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 25 вересня 1998 року, ОСОБА_1 народилася 4 квітня 1972 року в м. Макінськ Целіноградської області Казахстан.

Відповідно до довідки Форми № 1 заповненої на імя ОСОБА_3, яка народилася 04.04.1972 року в м. Макінськ, Макінського району, Целіноградської області, Казахстан СРСР, національність зазначена німкеня.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 04.04.1972 року у м. Макінськ, Макінського району Целіноградської області, Казахстан, в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_4, по національності німець, мати ОСОБА_5, по національності - німкеня.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО №027530 вбачається, що ОСОБА_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України та ОСОБА_3, уродженка м. Макінськ, Целіноградської області, Казахстан, громадянка України удружилися 22.08.1998 року, про що Київським відділом Реєстрації актів громадянського стану м. Донецька зроблено запис за №488, прізвища після одруження: чоловіка ОСОБА_6, дружини ОСОБА_6.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_7, 07.02.1999 року в м. Донецьк Донецької області і в графі батьки, підпункт мати зазначено ОСОБА_1, де в пункті національність прочерк, громадянство України.

Із наданої відповіді №15.46-24/8676 від 21.11.2018 року Волноваським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області громадянці ОСОБА_1 вбачається, що для поновлення актового запису та внесення доповнень до нього їй рекомендовано звернутися до суду, для вирішення даного питання.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8, 08.01.1951 року вбачається, що в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_9, по національності німець, мати - по національності також німкеня.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_4, по національності німець, мати ОСОБА_5, по національності німкеня.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_11, 02.10.1954 року, де в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_4, по національності німець, мати ОСОБА_5, по національності німкеня.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_12, 26.11.1952 року, де в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_4, по національності німець, мати ОСОБА_5, по національності німкеня.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_13, 07.09.1951 року, де в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_4, по національності німець, мати ОСОБА_5, по національності німкеня.

У своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення заявник ОСОБА_1 просила встановити факт приналежності її ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП - НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4 до національності «німкеня», шляхом поновлення та внесення (змін) доповнень до актового запису №135 про народження ОСОБА_3 складене Макінським бюро ЗАГС Целіноградської області Республіки Казахстан 18.04.1972 р. зазначивши національність «німкеня» та до актового запису № 488 про одруження складеного Київським відділом РАГС м. Донецька 22.08.1998 р. зазначивши національність дружини «німкеня».

Але 04.02.2019 року представником заявника ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_2 було подано заяву про зменшення заявлених вимог, згідно якої вона просила встановити факт приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП -

НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4 до

національності «німкеня», шляхом поновлення та внесення (змін) доповнень до актового

запису №488 про одруження складеного Київським відділом РАГС м. Донецька

22.08.1998 р. зазначивши національність дружини «німкеня».

Позивач зазначає, що все своє життя вона ідентифікувала себе за національністю німкеня, оскільки її батьки, рідний дядько ОСОБА_8, рідний брат ОСОБА_10 і її рідні сестри ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13 є німцями за національністю, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження, які додані до заяви та судом були досліджені.

Вона прагне зберегти своє етнічне німецьке походження та воззєднатися зі своїми родичами, які запрошують її та її родину до ОСОБА_14. З дитинства вона вивчала німецьку мову, якою вільно володіє.

Її рідна сестра ОСОБА_13 є громадянкою ОСОБА_14 та мешкає у м. Хаген, а дядько позивача мешкає у м. Єсен та інші родичі перелік яких додала до заяви.

Також зазначає, що на теперішній час німецькі переселенці - це особлива категорія етнічних німців і німців за національністю, а також членів їх сімей, яким законодавство ОСОБА_14 дозволяє переселитися, отримати офіційний статус в ФРН і право на постійне проживання на території країни. Переселитися їй можна і зараз, якщо вона доведе приналежність до німецької національності. Вона неодноразово отримувала виклики на переїзд до ОСОБА_14 від родичів (останній у 2014 р.). Якщо позивач тільки доведе свою національність «німкеня» їй буде гарантуватися не тільки прийом і розселення, а й отримання на пільгових умовах громадянства та житла. Що в позасудовому порядку вона не має можливості встановити даний факт.

Позивач вважає себе за національністю німкеня, однак 22.08.1998 р. вона, ОСОБА_3, уклала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про одруження видане Київським відділом РАГС м. Донецька, актовий запис № 488. У її свідоцтві про одруження мається графа «національність», яка не містить жодної інформації. У звязку з цим, у свідоцтві про народження її сина ОСОБА_7, відповідно у графі національність матері також інформації про національність відсутня.

В листопаді 2018 році заявниця звернулась до відділу реєстрації актів громадського стану м. Волноваха Донецької області з заявою, щодо встановлення факту приналежності до національності «німкеня» поновлення та доповнення національності в актовому записі про народження №135 від 18.04.1972 року, та поновлення актового запису про шлюб №488 від 22.08.1998 року, але їй було відмовлено, у звязку з тим, що внести зміни до актових записів в частині зміни національності, не мають можливості, оскільки до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану ніколи не входило право змінювати національність. Тому, для поновлення актового запису та внесення доповнень до нього їй було рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно до Указу Президента України від 31.12.1991 року № 24 національність може бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків.

Указ втратив чинність на підставі Указу Президента № 70/99 від 27.01.1999 року.

Таким, чином на дату укладення шлюбу, наявна процедура зміни національності та вибір національності одного з батьків.

Заявник бажає відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України "Про національні меншини".

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст. 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом.

Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать вільним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про національні меншини" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження німецького походження її роду.

В позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що встановлення факту належності заявниці до німецької національності не порушує права та інтереси осіб, оскільки заявниця виросла у родині, яка сповідує німецькі традиції та звички німецького народу, а тому суд вирішує задовольнити заяву про встановлення юридичного факту.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 30, 76, 81, 263, 214, 215, 235, 256, 259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_1, яка народилась 04.04.1972 року в м. Макінськ Целіноградської області Республіки Казахстан «німкеня», шляхом внесення змін до актового запису про одруження №488 від 22.08.1998 року складеного Київським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, зазначивши національність дружини «німкеня».

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В.Чальцева