ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/217/19Головуючий по 1 інстанції - Чепурний О.П.
Категорія: 307000000 Головуючий (суддя - доповідач) в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Свистун Юлії Леонідівни на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2019 року (повний текст судового рішення складено 04.06.2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом.

В мотивування позовних вимог вказували на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 .

Після смерті матері, позивачі, як спадкоємці першої черги, щоб не подавати додатково заяв про прийняття спадщини, домовилися, що їх брат ОСОБА_1 , по збігу шести місяців звернеться до нотаріуса із заявою про отримання спадщини, в якій зазначить всіх їх, як спадкоємців.

Вказують, що 26 листопада 2018 року їм стало відомо, що їх брат до збігу шести місяців після смерті матері подав заяву про прийняття спадщини, в якій зазначив, що інших спадкоємців крім нього, померла ОСОБА_5 не має. Так як строк для подання заяви про прийняття спадщини спливав, позивачі в цей же день звернулися до Погребської сільської ради з заявами про прийняття спадщини. Подані ними заяви були зареєстровані в реєстрі.

Зазначають, що 28 листопада 2018 року вони звернулися до приватного нотаріуса із завіреними головою виконавчого комітету Погребської сільської ради заявами про прийняття спадщини, але нотаріус відмовився брати їх заяви, повідомивши, що ними пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини і запропонував їм звернутися до суду за вирішенням питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просили суд визнати пропуск строку для прийняття спадщини із поважної причини після смерті їх матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Погреби Драбівського району Черкаської області та визначити їм додатковий строк для подання заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини терміном в 1 місяць з дня набрання чинності рішенням суду.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2019 року позовну заяву задоволено.

Визнано пропуск строку ОСОБА_2 для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Погреби Драбівського району Черкаської області, поважним та визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Визнано пропуск строку ОСОБА_3 для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Погреби Драбівського району Черкаської області, поважним та визначено ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Визнано пропуск строку ОСОБА_4 для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Погреби Драбівського району Черкаської області, поважним та визначено ОСОБА_4 додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено бажання позивачів отримати спадщину, проте внаслідок допущення помилок при здійсненні юридично значущих дій ними невчасно були подані відповідні заяви до нотаріуса.

Крім того, судом першої інстанції було враховано правову позицію Верховного Суду викладені в постанові від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц, в якій вказано, що незначний проміжок часу між закінченням шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та часом звернення особою до суду за захистом своїх прав, потрібно приймати до уваги, при вирішенні питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість і незаконність рішення суду, неповне з`ясування судом обставин у справі, а також порушення судом норм матеріального права, просив скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

При цьому скаржником зазначено, що позивачі надали до суду копії заяв про прийняття спадщини, що подавалися ними до сільської ради та є свідченням їх наміру прийняти спадщину, що залишилася після смерті їх матері. Однак, суд не надав оцінки показам допитаного у якості свідка голови Погребської сільської ради ОСОБА_6 , який пояснив, що на підставі вказаних заяв, всупереч вимог п. 2.2, п. 2.4, п. 3.11 Наказу Міністерства юстиції України №3306/5 від 11.11.2011 року «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» не заводилися спадкові справи, такі заяви в книзі обліку спадкових справ під самостійними номерами не реєструвалися, а позивачам було рекомендовано звернутися з такими заявами до нотаріуса. При цьому звертає увагу, що позивачі із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса так і не зверталися.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвокат Фай В.Г. вказала на те, що апеляційна скарга являється необґрунтованою, а доводи викладені в ній повністю спростовуються обставинами встановленими в судовому засіданні. Крім того, зазначено, що судом першої інстанції вірно застосовано правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №681/203/17-ц.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 листопада 2018 року.

ОСОБА_5 являється матір`ю позивача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 29 листопада 2018 року.

Також померла ОСОБА_5 являється матір`ю позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23 травня 1971 року та Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25 лютого 1995 року.

Крім того, ОСОБА_5 являється матір`ю позивача ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 12 березня 1973 року та Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 20 листопада 1993 року.

26 листопада 2018 року позивачами було подано до Погребської сільської ради Драбівського району Черкаської області ідентичні заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , 1948 року народження та які зареєстровані в реєстрі за № 94, 95, 96.

Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру 22 червня 2018 року приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Бірюком О.В. була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5 .

Із спадкової справи видно, що 22 червня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Бірюка О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 .

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що нотаріус вчиняв після заведення спадкової справи дії для повідомлення позивачів про відкриття спадщини та здійснював їх виклик як спадкоємців за законом.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Як вбачається з матеріалів справи шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 27 листопада 2018 року, а позов до суду вони пред`явили 03 грудня 2018 року, тобто пропущений ними строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині третій статті 2 ЦПК України.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року у справі №681/203/17-ц.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачі обґрунтовували його тим, що 26 листопада 2018 року (тобто до спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини) вони звернулися до сільської ради із заявами про прийняття спадщини, однак їм було пояснено про необхідність звернення із зазначеними заявами до нотаріуса, яким відкрито спадкову справу. 27 листопада 2018 року (тобто в останній день на подання вказаної заяви) позивачі звернулися до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Петраченка О.В., від якого їм стало відомо, що ним спадкова справа не заводилась. 28 листопада 2018 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Драбівського районного нотаріального округу Бірюка О.В., яким було відкрито спадкову справу, та який в свою чергу повідомив їх про пропуск строку для подання заяв про прийняття спадщини та необхідність звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Із вказаним позовом до суду позивачі звернулися 03 грудня 2018 року.

Колегія суддів, враховуючи вказані доводи позивачів, необхідність дотримання судом принципу «пропорційності», незначний проміжок пропущення позивачами строку для подання заяви про прийняття спадщини, приходить до висновку, що аргументи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судом першої інстанції надано належну правову оцінку доказам у справі, аргументи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Свистун Юлії Леонідівни - залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 30 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Судді: