ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 638/4658/18

Провадження № 22ц/818/2991/19

Категорія: право власності

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу Харківської міської ради

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року у складі судді Цвірюка Д.В.,

у цивільній справі №638/4658/18 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

встановив:

11.04.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_3 , 1908 р.н., є її бабусею, мамою її батька ОСОБА_4 , 1929 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати позивача ОСОБА_5 , 1927 р.н. померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько позивача одружився, переїхав проживати до нової родини та 1961 року позивач проживала разом зі своєю бабусею ОСОБА_3 до її смерті.

22.02.1972 року бабуся отримала квартиру на себе та на позивачку, як члена її родини, ордер був виданий на двох осіб. З часом у 1977 році позивачка вийшла заміж. Для родини квартира була замалою та однокімнатна квартира була обміняна на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Наймачем квартири був чоловік позивачки ОСОБА_6 , а вони - членами його родини. Згодом у позивачки народились діти, які проживали з ними у вказаній квартирі. У 1999 році квартира була приватизована на всіх членів родини та належала по 1/5 частині кожному. Станом на 2012 рік власниками квартири вказані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Чоловік позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті якого вона прийняла спадщину у розмірі його частки 1/5 у вказаній квартирі та фактично позивачу належить 3/5 частки вказаної квартири. 1/5 частка квартири належить синові ОСОБА_2 , який проживає разом з позивачем.

1/5 частка квартири, яка належала бабусі позивачки, залишилася зареєстрованою на праві власності на цей час за нею, оскільки після її смерті спадок ніхто не прийняв, батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших спадкоємців у бабусі не було, а батько спадок не оформлював. З моменту смерті ОСОБА_3 (бабусі) з 18.04.2000 року позивачка користується її часткою квартири, фактично з бабусею проживала з 7 років, вона займалась її вихованням. У вказаній квартирі проживає з 1977 року, неодноразово ремонтувала її. Також вказує, що вона постійно, безперервно, відкрито володіє часткою майна (квартири) ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Суд вирішив визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ХМР просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи скаргу ХМРзазначає, що задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири, яка належала її бабусі - ОСОБА_3 , 1908 р. н., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері її батька - ОСОБА_4 , 1929 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , па підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1999 року судом першої інстанції помилково не враховано, що матеріально-правові підстави, передбачені ст. 344 ЦК України щодо добросовісності, є те, що особа не знала і не могла знати про те, що річ належить іншій особі, у даному випадку не може бути застосовано, оскільки повивачу ОСОБА_1 , яка є власником 3/5 частин квартири АДРЕСА_1 , достеменно було відомо що власником 1/5 частин вищезазначеної квартири була її бабуся.

З відповіді Десятої харківської державної нотаріальної контори від 12.10.2016 № 2454/02-14 вбачається, що позивачу ОСОБА_1 було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 іі бабусі, ОСОБА_3 , яка проживала у АДРЕСА_2 , видати неможливо та рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на частку вищезазначеної квартири.

На думку скаржника, оскаржуване рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2019 року ґрунтується на помилковому тлумаченні норм права, що регулюють підстави набуття права власності в порядку набувальної давності, оскільки посилання позивача на добросовісність, відкритість, давність володіння 1/5 часткою квартири за набувальною давністю в порядку, визначеному ст.344 ЦПК України не відповідає специфіці правовідносин набувальної давністі як способу набуття права власності на нерухомість.

ОСОБА_8 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволені апеляційної скарги та зазначає, що нею не порушено право вибору способу захисту своїх цивільних прав згідно до ст.16 ЦК України визнання права згідно статті 344 ЦК України. Саме можливість пред`явлення позову до суду про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.45,16 ЦК України та частини 4 ст. 344 ЦК України згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає,що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю,має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Іншого шляху щоб захисти свої права в неї немає. В Добровільному порядку це питання не вирішується,за спадковим законодавством того часу коли померла бабуся питання її спадкування не вирішувалося,тому в неї є єдиний спосіб тільки таким чином вирішити своє питання.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, які з`явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення позивачем належним чином доведено позовні вимоги про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

З матеріалів справи вбачається, що у 1999 році ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності (по 1/5 частині кожному) належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1999 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , видане Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради (а.с. 29).

Станом на час розгляду справи ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.01.1999 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , видане Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Десятої харківської державної нотаріальної контори Сімаковою О.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №3-1123, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73868488 від 24.11.2016 року; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області та зареєстрованого в реєстрі за №648, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24146622 від 11.07.2014 року (а.с. 15, 16, 18, 19, 29).

Згідно даних свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 18.04.2000 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний запис за №1251, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Померла ОСОБА_3 приходилася бабусею позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.07.1953 року, копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 22.07.1977 року, копією ордера №00779 від 22.02.1972 року, копією ордера №3879 від 07.07.1981 року (а.с. 11, 13).

Батько позивачки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_5 від 23.05.2002 року та серії НОМЕР_6 від 02.01.1961 року (а.с. 9, 10).

Листом №2454/02-14 від 12.10.2016 року Десята харківська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 про неможливість останньої бути спадкоємицею ОСОБА_3 , оскільки батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та не прийняв спадщину після матері ОСОБА_3 . Позивачка, як онука могла би бути спадкоємцем, якщо би її батько помер раніше своєї матері ОСОБА_3 . Оскільки він помер після її смерті, позивачка не може бути спадкоємицею ОСОБА_3 Також вказаним листом позивачці запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на частку квартири АДРЕСА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 26).

ОСОБА_1 більш, ніж 10 років постійно проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 23.02.2018 року №372/397, довідкою №371/396 від 23.02.2018 року, наданою дільницею №1 КП «Жилкомсервіс» (а.с. 20, 21, 143-146).

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено усі обставини, передбачені статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, а тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги, відносно того, що суд першої інстанції не перевірив належним чином всі наявні докази, не з`ясував у повному обсязі обставини справи, не перевірив обґрунтованість позовних вимог, ухвалив необґрунтоване рішення тільки з урахуванням інтересів позивача не заслуговують на увагу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, апеляційний суд вважає, що згідно до ст. 374 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, апеляційна скарга залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.06.2019 року було зупинено дію рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.03.2019 року, яке за результатами розгляду апеляційної скарги Харківської міської ради підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2019 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина