Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 686/8121/16-ц

провадження № 61-23148св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Лісовогринівецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2,

третя особа - Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року у складі колегії суддів:Ярмолюка О. І., Пастощука М. М., Федорової Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_2, третя особа - Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання рішення про передачу земельної ділянки у власність і рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку незаконними та скасування цих рішень.

Позовна заява мотивована тим, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 07 вересня 2012 року затверджено проект приватизації земель Державного підприємства «Хмельницьке» (далі - ДП «Хмельницьке»). Позивача було включено до списку осіб-працівників державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території ради, та пенсіонерів з їх числа, які мають право на земельну часку (пай) указаного сільськогосподарського підприємства. За результатами розподілу земельних ділянок у натурі (на місцевості) за нею, ОСОБА_1, закріплено земельну ділянку площею 0,90 га для ведення особистого селянського господарства та встановлено її зовнішні межі, після чого органи державного земельного кадастру зареєстрували виділену земельну ділянку та присвоїли їй кадастровий номер.

Рішенням Хмельницької районної ради Хмельницької області від 06 березня 2013 року встановлено нові межі населених пунктів ради, внаслідок чого до території села Лісові Гринівці включено землі ДП «Хмельницьке», що підлягали розпаюванню. В подальшому рада своїм рішенням від 26 лютого 2016 року затвердила проект землеустрою та передала вказану земельну ділянку у власність позивача, натомість, остання не може зареєструвати це право через те, що рішенням Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 30 листопада 2015 року спірну земельну ділянку вже було передано у власність ОСОБА_2 Всупереч вимогам закону ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку, яка перебувала в користуванні позивача, що призвело до порушення прав останньої.

На підставі вказаного ОСОБА_1 просила визнати незаконними та скасувати рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 30 листопада 2015 року «Про передачу земельної ділянки площею 0,90 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства та розташовану в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області» та рішення реєстраційної служби від 27 січня 2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до реєстраційної служби у зв'язку з відмовою позивача від позову; залучено Хмельницьку районну державну адміністрацію Хмельницької області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що земельна ділянка для особистого селянського господарства передана у власність ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, отже, оскаржуваними рішеннями сільської ради права та законні інтереси ОСОБА_1 не порушені.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 30 листопада 2015 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельної ділянки площею 0,90 га, розташованої в с. Лісові Гринівці, Хмельницького району, Хмельницької області та призначеної для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_2» незаконним і скасовано це рішення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що Лісовогринівецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області не припинила землекористування ДП «Хмельницьке» в порядку, передбаченому главою 22 ЗК України та передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, яка не була вільною. Отже, рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області «Про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2» є незаконним і підлягає скасуванню. У зв'язку з цим, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 березня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення апеляційним судом не було враховано те, що спірна земельна ділянка не перебувала в постійному користуванні ДП «Хмельницьке», оскільки розпорядженням від 07 вересня 2012 року Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області визнала державні акти на право постійного користування земельними ділянками, які належали ДП «Хмельницьке» такими, що втратили чинність.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 28 грудня 2009 року Фонд державного майна України та колективне сільськогосподарське підприємство «Ліктрави», яке створили працівники ДП «Хмельницьке» уклали договір про безоплатну передачу майна ДП «Хмельницьке».

У порядку приватизації державного майна за актом приймання-передачі від 30 грудня 2009 року Фонд державного майна України передав новоутвореному колективному сільськогосподарському підприємству «Ліктрави» цілісний майновий комплекс ДП «Хмельницьке», розташований на земельних ділянках загальною площею 48,8637 га.

В постійному користуванні ДП «Хмельницьке» перебували земельні ділянки загальною площею 608,1094 га, розташовані за межами населених пунктів Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, в тому числі земельна ділянка площею 96,7444 га згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 30 квітня 2009 року.

23 жовтня 2009 року загальні збори трудового колективу ДП «Хмельницьке» прийняли рішення про звернення до Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту роздержавлення та приватизацію земель підприємства.

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 03 грудня 2009 року надано дозвіл ДП «Хмельницьке» на розробку проекту приватизації земель, які перебувають у його постійному користуванні на підставі державних актів на право постійного користування земельними ділянками загальною площею 662,41 га.

27 грудня 2011 року збори працівників ДП «Хмельницьке», працівників державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території ради, а також пенсіонерів з їх числа, вирішили, що при розробці проекту приватизації земель підприємства мають бути враховані заяви 65 працівників соціальної сфери та пенсіонерів з їх числа про виділення їм земельних ділянок під особисте селянське господарство розміром 1 га за рахунок окремої земельної ділянки, вказаної у державному акті на право постійного користування земельною ділянкою від 30 квітня 2009 року.

У 2012 році приватне підприємство «Діоріт Плюс 1» розробило проект приватизації земель ДП «Хмельницьке», який затверджено розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 07 вересня 2012 року. Цим проектом передбачено, що право на земельну частку (пай) мають 79 працівників підприємства та пенсіонерів, 65 працівників державних і комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території Ради, а також пенсіонерів з їх числа. ОСОБА_1 була включена до останнього списку.

При цьому Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області надала дозвіл ДП «Хмельницьке» на розробку технічної документації щодо передання земельних ділянок (паїв) у власність громадян згідно зі списками (врахувавши рішення зборів від 27 грудня 2011 року) та визнала державні акти на право постійного користування земельною ділянкою, які були видані підприємству, такими, що втратили чинність.

У 2013 році ПП «Діоріт Плюс 1» розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). За вказаною документацією здійснено поділ земельної ділянки площею 54,9000 га, яка відносилась до земель ДП «Хмельницьке», між 61 особою, серед яких була й ОСОБА_1

У результаті поділу землі за ОСОБА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,9000 га, встановлено та погоджено її зовнішні межі та визначено суміжних землекористувачів. 31 березня 2013 року Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області зареєструвало цю земельну ділянку у Державному земельному кадастрі.

Рішенням Хмельницької районної ради Хмельницької області від 06 березня 2013 року встановлено нові межі населених пунктів ради, внаслідок чого до території села Лісові Гринівці включено землі ДП «Хмельницьке», що підлягали розпаюванню.

Відклавши 12 березня 2014 року розгляд заяви ОСОБА_1 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), рада своїм рішенням від 30 листопада 2015 року передала спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_2

Рішенням Реєстраційної служби від 30 січня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку.

26 лютого 2016 року Лісовогринівецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області прийняла рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, однак у подальшому рада своїм рішенням від 10 червня 2016 року скасувала своє попереднє рішення.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою, п'ятою статті 25 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій.

Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною третьою статті 152 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що земельна ділянка може бути надана у власність громадянина лише в порядку, передбаченому чинним законодавством. При цьому земельна ділянка має бути вільною, тобто такою, що не перебуває у власності чи в користуванні іншої особи.

Надання громадянину в користування чи у власність земельної ділянки, що вже перебуває у власності або користуванні іншої особи, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому земельним законодавством.

Установлено, що земельна ділянка, яку Лісовогринівецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області передала у власність ОСОБА_2 входила до складу земель ДП «Хмельницьке», що підлягали приватизації та передачі працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, а також пенсіонерам з їх числа, у виді земельних часток (паїв).

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є обґрунтованим, оскільки, розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 07 вересня 2012 року, на підставі якого у результаті поділу землі за ОСОБА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,9000 га, встановлено та погоджено її зовнішні межі та визначено суміжних землекористувачів, є законним та не скасоване у визначеному законом порядку, зокрема шляхом звернення до суду.

Отже, Лісовогринівецька сільська рада Хмельницького району Хмельницької області не припинила землекористування ДП «Хмельницьке» в порядку, передбаченому главою 22 ЗК України та передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, яка не була вільною.

На підставі викладеного апеляційний суд, скасувавши рішення суду, дійшов правильного висновку, що рішення Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 30 листопада 2015 року «Про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_2» є незаконним і підлягає скасуванню. У зв'язку з цим, наявні правові підстави для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно.

Крім того, Верховним Судом взято до уваги, що відповідно до пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

У рішенні у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що спірна земельна ділянка не перебувала в постійному користуванні ДП «Хмельницьке», так як розпорядженням від 07 вересня 2012 року Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області визнала державні акти на право постійного користування земельними ділянками, які належали ДП «Хмельницьке» такими, що втратили чинність, не заслуговують на увагу, оскільки Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області надала дозвіл ДП «Хмельницьке» на розробку технічної документації щодо передання земельних ділянок (паїв) у власність громадян згідно зі списками (врахувавши рішення зборів від 27 грудня 2011 року) та визнала державні акти на право постійного користування земельною ділянкою, які були раніше видані підприємству, такими, що втратили чинність, в зв'язку саме з вищевказаними діями.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин касаційний суд дійшов висновку про те, що оскільки апеляційний суд не допустив порушень вимог законодавства, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для скасування його рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому це судове рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська