КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 753/3040/19

Апеляційне провадження №22-ц/824/7535/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Борисової О.В.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача: Скрипника С .В.

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та скасування рішення про державну реєстрацію

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва постановлену 18 березня 2019 року в приміщенні суду в складі судді Лужецької О.Р. (повний текст ухвали складено 22 березня 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , предметом якої є визнання права сумісної власності ОСОБА_2 на приміщення АДРЕСА_1 та визнання протиправною та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказане приміщення.

В обґрунтування вимог позову посилався на те, що спірне нежитлове приміщення розташоване на технічному поверсі будинку над квартирою позивача та містить інженерні комунікації, а отже, має належати співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності, як приміщення загального користування.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому, оскільки відповідач має намір та можливість відчужити відповідне нерухоме майно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року заяву задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на приміщення АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_3 .

У березні 2019 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

В якій просила, задовольнити вищевказане клопотання та скасувати вжиті ухвалою Дарницького районного суду м. Києвавід 15 лютого 2019 року по справі №753/3040/19 заходи забезпечення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою скасувати оскаржувану ухвалу від 18 березня 2019 року та постановити нову, якою зняти арешт з нежитлового приміщення АДРЕСА_1 .

Так, у апеляційній скарзі скаржник зокрема зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того вказує, що заява подано з порушенням норм процесуального права зокрема, позивачем не в належному обсязі сплачено суму судового збору, підписуючи заяву представником позивача не долучено до заяви оригіналу ордеру. Також, вказує, що суд не прийняв до уваги те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту наміру ОСОБА_3 щодо продажу спірного майна. Також, судом в порушення вимог Закону порушено строки розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Та вказує, що ухвала від 18 березня 2019 року порушує невід`ємне право ОСОБА_3 на мирне володіння майном.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ч. 7 ч. 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно ч.9, ч.10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Апеляційний суд вважає за потрібне зауважити, що позивач в силу норм цивільно - процесуального законодавства мав право для звернення із заявою про забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, зважаючи на зміст позовних вимог.

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову судом першої інстанції прийнято до увагихарактер спірних правовідносин, суть заявлених вимог та врахував відсутність рішення по суті позовних вимог. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, оскільки судом при ухваленні рішення по суті позовних вимог буде надана оцінка вимогам позовної заяви.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що скаржником не наведено підстав, які б давали суду підстави для скасування заходів позову, а лише обмежився на процесуальні порушення суду щодо звернення та розгляду заяви позивача про забезпечення позову.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року залишено без змін ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року по справі №753/3040/19.

Так, зокрема апеляційним судом у вищевказаній постанові надано належну оцінку доводам скаржника щодо процесуальних підстав для скасування судового рішення.

Щодо доводів скаржника про те, що представником позивача долучено до матеріалів заяви копію ордеру на представництва у суді апеляційним судом вважається необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 не уповноважував адвоката Скрипник С.В. на представництва його інтересів у суді.

Посилання скаржника про те, що судом в порушення вимог Закону порушено строки розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки такі доводи не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала порушує право ОСОБА_3 на мирне володіння належним їй майном, оскільки вжиті заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, діють до набрання рішенням суду по даній справі законної сили та спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання такого рішення у майбутньому.

При цьому, відповідач жодним чином не обмежена у праві користування та володіння належним їй нерухомим майном, оскільки застосовані судом обмеження стосуються виключно права розпорядження(відчуження) нерухомого майна, яке є предметом даного спору.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києвавід 18 березня 2019 року необхідно залишити без змін, а тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя:

Судді: