Провадження №22-ц/824/8740/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІО-СТИЛЬ» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивувала тим, що13 березня 2017 року після проходження співбесіди із керівником ТОВ «КЛІО-СТИЛЬ» її було допущено до виконання трудових обов`язків на посаді дизайнера інтер`єра із випробувальним терміном три місяці з посадовим окладом у розмірі 8000,00 грн. та видано перепустку до приміщень відповідача. При цьому відповідні документи при оформленні та прийняття на роботу не оформлювалися. 19 березня 2017 року відповідач без будь-якого обґрунтування причин повідомив її про припинення трудових відносин та відмову у виплаті заробітної плати за виконання трудових обов`язків впродовж семи днів. Просила в судовому порядку поновити її на роботі на посаді дизайнера інтер`єру в товаристві відповідача з 20 березня 2017 року та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 136 000,00 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2019 та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Оскаржуване рішення вважає незаконним та необґрунтованим, викладені у рішенні суду висновки - такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Вказує про те, що в матеріалах справи містяться належні докази, зокрема покази свідків, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено ні наявності трудових відносин між позивачем та ТОВ «КЛІО-СТИЛЬ», ні фактичного допуску її до роботи. Всі надані стороною позивача докази як окремо кожний, так і у своїй сукупності не свідчать про укладення та наявність трудового договору між сторонами та виникнення між ними трудових правовідносин.

З наведеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були належним чином розглянуті заявлені вимоги та представлені на їх підтвердження докази. Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з доводами апелянта щодо неналежної оцінки судом першої інстанції тієї обставини, що її фактично було допущено до роботи, але наказу чи розпорядження про це не було видано, тому трудовий договір вважається укладеним. Зазначений довід був належним чином досліджений в суді першої інстанції, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили вказані посилання. Не можуть вважатися належними доказами виникнення між сторонами трудових правовідносин і покази допитаних в ході розгляду свідків, насамперед через те, що відомості з цього приводу їм стали відомі лише зі слів позивача, окрім того, такі особи мають тісні зв`язки з позивачем, що належним чином було оцінено судом першої інстанції.

Не може вважатися належним доказом в виникнення трудових правовідносин між сторонами і представлена до справи копія перепустки на ім`я позивача, оскільки вона не містить в собі як жодної інформації щодо статусу зазначеної в ньому особи, так і відомостей щодо того, ким та на посвідчення чого вона була видана. Таким чином колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанції про невиконання позивачем обов`язку доведення своїх вимог, відтак наявності підстав для задоволення позову.

Зважаючи на досліджені обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, відтак підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько