Справа № 450/2991/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/2369/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м.Львів

Справа № 450/2991/13

Провадження № 22-ц/811/2369/18

Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретар Яремко Е.Р.,

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»

на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Пустомити 9 вересня 2013 року (суддя Данилів Є.О.)

у справі за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5

про визнання права власності,-

встановив:

23 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом про визнання договору доручення, укладеного ОСОБА_5, на підставі якого була видана довіреність від 14 жовтня 2009 року, зареєстрована в реєстрі за №2971, - удаваним правочином та визнання за ним права власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» В6, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27 червня 2008 року. В обґрунтування позову посилається на те, що 14 жовтня 2009 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля, який належав відповідачу. В рахунок оплати за транспортний засіб ним оплачено відповідачу кошти у розмірі 100 000 грн. Зважаючи на те, що відповідач одержала оплату за спірний транспортний засіб, а автомобіль передано йому у володіння та користування, між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу і він (позивач) набув право власності на автомобіль, однак не переоформив документи у органах Державтоіпспекції. Просить позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 вересня 2013 року позов задоволено.Ухвалено визнати договір доручення, укладений між сторонами, на підставі якого видана довіреність від 14 жовтня 2009 року, зареєстрована в реєстрі за № 2971, - удаваним правочином, який приховує правочин купівлі - продажу автомобіля. Визнано за позивачем право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» В6, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27 червня 2008 року.

Рішення суду оскаржує ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважажє, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27 червня 2008 року вбачається, що спірний транспортний засіб перебуває у заставі банку. Вказує, що суд мав залучити банк до участі у справі, як заставодержателя. Стверджує, що сторони не зверталися до підрозділу ДАІ з заявою про зняття автомобіля з обліку.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27 червня 2008 року належав автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» В6, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. З довіреності від 14 жовтня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяк Ю.Р., зареєстрованої в реєстрі за №2971, вбачається, що ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси з питань експлуатації на території України та за її межами після оформлення відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу органами ДАІ вказаного вище автомобіля, який їй належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого 27 червня 2008 року МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, стежити за технічним станом автомобіля, бути представником власника автомобіля в ДАІ і страхових органах, подавати та одержувати необхідні документи, розписуватись за неї і виконувати всі дії, пов'язані з виконанням цієї довіреності.

14 жовтня 2009 року ОСОБА_5 видала ОСОБА_4 розписку, яка посвідчує, що позивач сплатив відповідачу кошти у сумі 100 000 грн., а відповідач зобов'язалась передати позивачу автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 156, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

На підставі зазначеного суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір доручення на підставі якого було видано довіреність, посвідчену 14 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.P., зареєстровану в реєстрі за №2971, є удаваним правочином у розумінні частини 1 статті 235 ЦК України.

Згідно з частиною 2 статті 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що удаваний договір доручення на підставі якого було видано довіреність, посвідчену 14 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.P., зареєстровану в реєстрі за № 2971, за своїми істотними ознаками відповідає істотним умовам договору купівлі-продажу. Тому до відносин, що виникли між сторонами, належить застосувати норми закону, які регулюють відносини у договорі купівлі-продажу. Суд вважав, що сторонами виконано істотні умови договору-купівлі продажу автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» В6, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, відтак, позивач набув право власності на зазначений автомобіль.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з урахуванням встановлених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27 червня 2008 року стверджується, що спірний автомобіль переданий у заставу ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

Зазначений банк не був залучений до участі в справі, хоч було вирішено питання про його права.

Відповідно до статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції та ухвалення оскаржуваного рішення, залучення банку до участі в справі не здійснювалося.

Згідно із вимогами частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 655 цього Кодексу визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Виходячси із принципу диспозитивності, сторони вправі вільно визначити характер договору, який вони укладають, та його зміст.

Із довіреності від 14 жовтня 2009 року вбачається, що власник автомобіля ОСОБА_5 вчинила односторонній правочин, яким передбачено відносини доручення; а не двосторонній договір купівлі-продажу. У довіреності зазначено про роз'яснення змісту статей 203, 214, 238-240, 244, 245, 247, 249, 250, 827-836, 1000, 1187 ЦК України.

Згідно із частиною 3 статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва її інтересів перед третіми особами.

Докази того, що воля сторін при вчиненні ОСОБА_5 доручення була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином (довіреністю) відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. Докази про те, вчиненням довіреності був прихований івнший правочин, відсутні.

В матеріалах справи наявна копія розписки ОСОБА_5 від 14 жовтня 2009 року, видана нею ОСОБА_4, з якої вбачається, що позивач виплатила відповідачу кошти у сумі 100 000 грн. та відповідач зобов'язалась передати позивачу автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» В6, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою реєстрацію автомобіля.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, якою затверджено Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, згідно з п.2 яких вони є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що згідно із ст. 210 та 640 ЦК України не вважається вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Відповідно до статей 238 і 244 ЦК України довіреність не є оформленням переходу права власності на автомобіль.

У випадку переходу права власності на автомобіль необхідно враховувати спеціальний порядок набуття права власності на окремі види майна, а саме: передбачений статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» та п. п 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1998 року, відповідна державна реєстрація транспортного засобу.

Згідно з пунктами 2,7,8 цих Правил власники транспортних засобів, юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення або тимчасового ввезення на територію України або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу і правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості. Правомірність придбання транспортних засобів, вузлів, агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджуються документами, скріпленими підписом відповідальної особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених вище документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію, з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням та передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах ДАІ.

Власник транспортного засобу ОСОБА_5, а також позивач, якому відповідачем надані повноваження щодо розпорядження спірним автомобілем, не знімали спірний автомобіль з обліку в органах ДАІ.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для визнання укладеним сторонами договору купівлі- продажу транспортного засобу.

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-688цс15 (постанова від 16 грудня 2015 року).

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом.

Заставодержатель - ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» не надавав згоди ОСОБА_5 на укладення договору купівлі-продажу чи будь-яких інших договорів щодо заставного транспортного засобу, в тому числі таких, що спрямовані на його відчуження.

З урахуванням встановленого та вимог статті 376 ЦПК України, колегія судідв прийшла до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення повністю та ухвалення нового рішення про відмову в позові, оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Керуючись: ст.ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання договору доручення, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на підставі якого видана довіреність від 14 жовтня 2009 року, зареєстрована в реєстрі за №2971, удаваним правочином, який приховує договір купівлі-продажу автомобіля; визнання за ОСОБА_4 права власності на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT» В6, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 27 червня 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 42/4, ) 344, 10 грн. (триста сорок чотири грн. 10 коп.) судових витрат зі сплати судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді