_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2311/19
Провадження № 2-н/520/158/19
УХВАЛА

18.02.2019 року суддя Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59Д» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59Д» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за опалення, утримання будинку та прибудинкової території, вивезення сміття в розмірі 3375 (три тисячі триста сімдесят п'ять) гривень 85 копійок, інфляційні витрати в розмірі 91 (дев'яносто одна) гривна 71 копійка та три відсотки річних - 24 (двадцять чотири) гривні 87 копійок, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 192,10 гривень.

Вивчивши заяву, суддя приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст. 164 ЦПК України,за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ч. 3ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подану заяву про видачу судового наказу, повинно бути сплачено судовий збір в розмірі 0,1% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: розмір судового збору в даному випадку становить 192,10 гривень.

Слід зазначити, що додану до матеріалів справи копію квитанції №345 від 20 грудня 2018 року про сплату судового збору 176,20 гривень, суддя не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до абз. 2 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-УІ «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Проте, оригінал наданої заявником квитанції №345 від 20 грудня 2018 року про сплату судового збору 176,20 гривень вже надавався до суду при поданні заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 (справа №520/20869/18) та його було прикріплено до зазначеної цивільної справи, у зв'язку з чим неможливо підтвердити зарахування, сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України по даній цивільній справі.

Щодо квитанції №202 від 08 лютого 2019року про доплату судового збору в сумі 15,92 гривень, слід зазначити, що до Київського районного суду міста Одеси не надійшло підтверджень про зарахування сплаченого заявником судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

З урахуванням того, що заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, суддя приходить про висновку про відмову у видачі судового наказу.

Звертаємо увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 260, 353, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 співвласників багатоквартирного будинку «Вільямса 59Д» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до положень ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п'ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Огренич І. В.