Справа № 484/5814/18
Провадження № 2/484/433/19
Рішення

іменем України

22 лютого 2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Максютенко О.А.

з участю секретаря Завірюха В.Ю.

без участі сторін

позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просить розірвати шлюб зареєстрований 09.11.2016 року Первомайським міським відділом ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 372 та визначити місце проживання сина ОСОБА_3 з матірю. В обґрунтування позову зазначено, що шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3, 18 квітня 2017 року. Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Сімя розпалася внаслідок багатьох причин. Вважає, що подальше спільне життя неможливе і збереження шлюбу, який є лише формальним, суперечить їх інтересам, майнового спору немає. Вважає, що малолітній син ОСОБА_3, 18.04.2017 року має проживати з нею. Вона створила для нього всі нормальні умови проживання, виховує його та піклуватися про нього. Відповідач не проживає з сином та фактично не може забезпечити йому належні умови проживання, виховання, а також приділяти йому достатньо часу для його виховання та розвитку, через те, що проходить військову службу в Національній гвардії України за контрактом у м. Запоріжжя. Відповідач тимчасово мешкає в службовому приміщенні. Вважає що син не може проживати з відповідачем та має проживати з нею. Вона забезпечить йому належні умови проживання, розвитку, навчання, виховання та буде піклуватися про нього належним чином. Просить суд розірвати шлюб та визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з матірю за адресою АДРЕСА_1яномостівська м. Первомайська Миколаївської області.

В судове засідання позивачка не з»явилась, в позовній заяві зазначила, що просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився про слухання справи повідомлений належним чином. 14 січня 2019 року на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову у повному обсязі.

22.02.2019 року до суду надійшла заява представника управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області, де він просить справу слухати у їх відсутність та прийняти рішення з урахуванням інтересів дітей.

Суд, дослідивши додані до справи матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Стосовно позивних вимого про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 09.11.2016 року Первомайським міським відділом ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 372.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, 19.04.2017 народження. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4, Серії 1-ФП № 265656 виданого 19 квітня 2017 року, актовий запис №168, його батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння. Майновий спір, при виникненні, буде вирішуватися у окремому порядку.

Суд вважає, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить моральним засадам суспільства та інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню.

Стосовно позовних вимого про визначення місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення як найкращих інтересів дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_4 зареєстровані та проживають разом за адресою АДРЕСА_1яномостівська м. Первомайська Миколаївської області.

Відповідно до посвідчення серії НГ №011810 від 05 січня 2016 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України. В своїй заяві відповідач зазначив, що через відсутність постійного та власного житла він не може забезпечити розвиток сину в безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Такі умови на даний час може та забезпечує синові матір позивач по справі.

Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може знешкодити розвиткові дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду постановою, прийнятою 30 травня 2018 року у справі № 343/1500/15-ц (касаційне провадження № 61-23861св18), акцентував увагу на пріоритеті найкращих інтересів дитини, навівши аргументацію щодо дискримінаційного підґрунтя, на якому базується підхід до можливості розлучення дитини з матірю лише за виняткових обставин, про що зазначено в принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка не є юридично обовязковим документом. Вона стала основою для розробки Конвенції ООН про права дитини 1989 року, яка, на відміну від Декларації, є юридично обовязковим міжнародним договором, що також знайшло своє відображення у Постанові ОСОБА_10 Верховного Суду від 17.10.2018 року(справа №402/428/16-ц, провадження №14-327-цс-18).

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

Аналіз норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Оскільки сторони добровільно вирішили питання щодо місця проживання дитини, то суд вважає за можливе встановити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з матірю.

Керуючись ст. 4, 12-13, 76, 81, 89, 229, 265, 354 ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 112, 150, 155, 160, 161 СК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, РНОКПП НОМЕР_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2яномостівська м. Первомайська Миколаївської області) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області, іпн. НОМЕР_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4) зареєстрований 09.11.2016 року відділом ДРАЦС головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 372.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, 19.04.2017 року з матірю ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1яномостівська м. Первомайська Миколаївської області.

Прізвище після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_5 залишити «Маді».

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: