РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/10206/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/6/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Боймиструка С. В.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - відділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету

Рівненської міської ради Рівненської області;

третя особа - відділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету

Славутської міської ради Хмельницької області;

третя особа - служба у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації

Рівненської області

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2018 року у складі судді Ковальова І.М., ухвалене в м. Рівне о 17 год. 37 хв., повний текст якого складено 26 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2, треті особи відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому Рівненської міської ради, відділ опіки та піклування служби у справах дітей Славутського міськвиконкому Хмельницької області, служба у справах дітей Гощанської райдержадміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. З урахуванням збільшених позовних вимог просили зобов'язати відповідача усунути та не чинити у подальшому перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити спосіб участі бабусі ОСОБА_1 у вихованні онуки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання можливості систематичних побачень: щоп'ятниці з 17.00 год. з правом залишати на ніч до 15.00 год. неділі за місцем постійного проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_2; щороку на другий день Нового року, Різдва Христового, Пасхи (Великодня); у Міжнародний жіночий день 8 березня, у День Святої Трійці 04 червня та 19 грудня на День Святого Миколая; щороку у день ОСОБА_3 (день ангела) 22 грудня; на другий день народження онуки ІНФОРМАЦІЯ_5; на день народження матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4; на день народження ОСОБА_1 на ІНФОРМАЦІЯ_6; на день народження хрещеної рідної тітки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7; на день народження двоюрідного брата ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8; на день міста Славути; дозволити періодично та на всі свята приходити у садочок (школу та інші заклади освіти) за місцем виховання; надання можливості щорічного спільного літнього відпочинку протягом 30 календарних днів з підстав викладених в позовній заяві.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому Рівненської міської ради, Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Славутського міськвиконкому Хмельницької області, служба у справах дітей Гощанської райдержадміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано ст.159 СК України, яка передбачає, що предметом розгляду суду має бути спір про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з дитиною лише при ухиленні відповідача від виконання рішення органу опіки та піклування, яким вказане питання вирішене, та обґрунтовано відсутністю доказів того, що позивач зверталася з заявою до відділу опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому Рівненської міської ради за місцем проживання відповідача, служби у справах дітей Гощанської райдержадміністрації за місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 про встановлення порядку спілкування з малолітньою внучкою, а також відсутністю документальних підтверджень, що дане питання службами по справах дітей вивчалось і за результатами ухвалювалося конкретне рішення. Суд першої інстанції зазначив, що позивачка не довела того, що ОСОБА_2 чинить будь-які перешкоди у спілкуванні бабусі з дитиною

Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що до компетенції органу опіки та піклування не входить видача висновку про доцільність встановлення способу участі баби або діда у вихованні дитини. Вона, баба малолітньої онуки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вважає, що встановлення способу її участі у вихованні онуки лише сприятиме забезпеченню інтересів дитини. Додає, що малолітню ОСОБА_3 забрали до себе батьки відповідача, і дитина проживає з ними в смт. Гоща, що було встановлено судом першої інстанції. Переконана, що вона також має право на виховання онуки. Крім того, згідно медичної довідки з Камєня Малого від 21.08.2015 року вбачається, що спілкування матері дитини, ОСОБА_6, з донькою ОСОБА_3 гарантуватиме повернення матері до її фізичного і психічного здоров'я, а також надасть шанс малолітній дитині на наявність рідної матері. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким частково задовольнити позов, визначивши спосіб її участі, бабусі - ОСОБА_1, у вихованні онуки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом надання можливості систематичних побачень: щоп'ятниці з 17.00 год. з правом залишати на ніч до 13.00 год. неділі за місцем постійного проживання ОСОБА_1 у АДРЕСА_2; щороку на другий день Нового року, Різдва Христового, Пасхи (Великодня); у Міжнародний жіночий день 8 березня, у День Святої Трійці 04 червня та 19 грудня на День Святого Миколая; щороку у день ангела ОСОБА_3 (22 грудня); на другий день народження онуки ІНФОРМАЦІЯ_5; у день народження матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4; на день народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6; на день народження хрещеної матері, рідної тітки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7; на день народження двоюрідного брата ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8; на день міста Славути - 21 вересня.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що донька позивачки ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 19 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області.

Від шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданим 02 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

Судом також встановлено, що внаслідок перенесеного захворювання та перебування в комі, мати дитини - ОСОБА_6 вимагає цілодобового догляду і неврофізіотерапевтичного лікування у зв'язку із первинним діагнозом «комплекс мінімальної свідомості».

Згідно довідки до акта МСЕК серії АВ №0684130, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, має першу групу інвалідності «А», загального захворювання на строк до 01 березня 2019 року. Потребує постійного стороннього догляду.

25 серпня 2015 року позивачка по справі, ОСОБА_1, яка є матір'ю ОСОБА_6, забрала свою доньку ОСОБА_6 до себе додому м.Славуту Хмельницької області і доглядає за нею.

Малолітня ОСОБА_3 проживає разом з татом ОСОБА_2 у м. Рівне, де пішла у перший клас.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просила суд зобов'язати відповідача, свого зятя, ОСОБА_2, не чинити їй перешкоди в спілкуванні з онукою, а в подальшому, збільшивши позовні вимоги, - встановити порядок побачень із останньою.

Згідно ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Разом з тим, позивачкою не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з онукою ОСОБА_3.

Згідно ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Статтею 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року зобов'язано відділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, відділу опіки та піклування служби у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації, відділ опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області надати Рівненському апеляційному суду вмотивований висновок щодо встановлення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із відповіді служби у справах дітей Гощанської районної державної адміністрації від 08.01.2019 року вбачається, що розгляд питання про встановлення способі участі баби або діда у вихованні дитини не входить до компетенції органу опіки та піклування, що унеможливлює видачу відповідного висновку.

До відповіді долучено пояснення батька малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_2 від 04.01.2019р., у якому він зазначає, що не перешкоджає у спілкуванні дочки з її бабусею, ОСОБА_1, і на канікулах відвозив дочку до м. Славути для спілкування з бабусею; окрім того ОСОБА_1 під час своїх візитів до м.Рівного зустрічається з онукою, а також має з нею постійний контакт по телефону.

До відповіді долучено акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3, з якого вбачається, що з 01 вересня 2018 року ОСОБА_3 проживає зі своїм батьком в. м. Рівному.

Із наданого на виконання ухвали суду Висновку органу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області № 04-29/116 від 10.01.2019р. вбачається, що в листопада 2018 року малолітня ОСОБА_3 гостювала у своєї бабусі, ОСОБА_1 в м.Славута, де їй були створені належні умови відпочинку, утримання, харчування, дозвілля; між онукою та бабусею мають місце доброзичливі, люб'язні та прихильні відносини, а спілкування дитини з бабусею не несе негативного спливу на її виховання і не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Із висновку відділу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області № 08-249 від 07.02.2019р. встановлено, що ОСОБА_3 навчається у 1-Д класі ЗОШ № 11 м. Рівне та проживає зі своїм батьком, ОСОБА_2, і його співмешканкою, ОСОБА_9, в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, у якій є всі комунальні зручності, а для дитини об лаштоване окреме місце для відпочинку (в кімнаті) та місце для занять; для дитини створені належні умови проживання, дозвілля і виховання. Взаємостосунки між батьком та дочкою доброзичливі, довірливі, батько є найбільш значимою та близькою особою в сім'ї для дівчинки. Референтними особами за результатами діагностики для ОСОБА_3 є батько ОСОБА_2, його співмешканка ОСОБА_9, бабуся ОСОБА_11 та дідусь ОСОБА_12 (по лінії батька), дівчинка згадує про бабусю ОСОБА_1, проте вказує, що їй не дуже подобається їздити до неї через брак спілкування та через справи між нею і татом в суді. Орган опіки та піклування рекомендує визначити спосіб участі баби ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши можливість побачень з дитною : у І та ІІІ суботу місяця з 12:00 до 18:00 у м. Рівному; 1раз у 2 місяці в останню суботу з 12:00 години до 15:00 години неділі та під час канікул дитини - за домовленістю з ОСОБА_1.

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду представник відділу опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області Зубова М.П. додатково пояснила, що оскільки дитина постійно проживає в м. Рівному, навчається протягом п'яти днів тижня у школі, після якої з 12:00 до 18:20 відвідує групу продовженого дня, а в п'ятницю після занять - танцювальний гурток, часті візити до бабусі в іншу область не є корисними для режиму життя та відпочинку дитини відповідного віку.

За положеннями ст. 257 СК України передбачається, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків, а якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Позивачкою не надано і судом також не здобуто доказів того, що такі перешкоди з боку ОСОБА_2 мають місце щодо спілкування його дочки ОСОБА_3 з її бабусею, ОСОБА_1, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позовні вимоги зводяться саме до усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онукти.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Боймиструк С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.