ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7951/19 Справа № 186/656/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Першотравенський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Вказував, що з серпня 2014 року у Першотравенському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на примусовому виконання знаходиться зведене виконавче провадження ЗВП №48585342 відносно боржника ОСОБА_3 . За весь цей час державними виконавцями не проводилися дії щодо примусового виконання судових рішень.

Зазначав, що по даному зведеному виконавчому провадженню до суду було подано більше десяти скарг на бездіяльність, дії, рішення державних виконавців, які займалися примусовим виконанням виконавчих листів. Дані скарги було задоволено судом, однак державний виконавець, начальник ВДВС Козир Ю.Ю. тривалий час не здійснює жодних виконавчих дій з примусового виконання вказаного зведеного виконавчого провадження. З липня 2018 року умисно не здійснює будь-яких дій з примусового виконання зведеного виконавчого провадження.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати бездіяльність державного виконавця, начальника Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ Козиря Ю.Ю. неправомірною;

- зобов`язати Першотравенський МВ ДВС ГТУЮ здійснити необхідні виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження";

- постановити окрему ухвалу в зв`язку з тривалим порушенням законодавства та виявлені чисельні недоліки в діяльності Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ та направити її до органів досудового розслідування;

- всі витрати, пов`язані з розглядом скарги покласти на Першотравенський МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено частково.

Визнано бездіяльність Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання ЗВП №48585342 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сум боргу за договорами позики та судових витрат по справах за період з липня 2018 року по 17 грудня 2018 року неправомірною в частині невжиття всіх необхідних заходів щодо реалізації рухомого майна боржника ОСОБА_3 , на яке накладено арешт згідно постанови від 25 січня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин справи, просить скасувати ухвалу місцевого суду в частині відмови та постановити нове судове рішення, яким постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Клименко Н.М., начальника даного відділу Козир Ю.Ю. в зв`язку з порушенням законодавства України та направити до органів досудового розслідування.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що на протязі майже двох років з січня 2017 року і до теперішнього часу міським відділення ДВС не проводяться дії з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №48585342; постанова окремої ухвали у зв`язку з виявленням порушення законодавства або з недоліками діяльності юридичної особи, державних чи інших осіб є прямим обов`язком суду; судом не з`ясовано чи виконані вимоги суду, зазначені в ухвалі від 13 червня 2019 року, якщо виконані то для чого зазначати завідомо виконані вимоги; суд не звернув уваги на факт бездіяльності стосовно перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заяви, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Першотравенському МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист 186/656/14-ц, виданий 15 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в розмірі 100.000 грн. та судовий збір в розмірі 1.000 грн., а всього 101.000 грн.; виконавчий лист №186/1031/14-ц, виданий 30 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 35.000 гривень та в рахунок повернення судових витрат по справі 471 грн.80 коп., а всього 35.471 грн.80 коп.; виконавчий лист 186/1375/14-ц, виданий 14 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 20.000 грн. згідно розписок, складених на підтвердження позики та в рахунок повернення сплаченого судового збору 243 грн.60 коп., а всього 20.243 грн.80 коп.; виконавчий лист №186/136/15-ц від 26 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 60.000 грн. та в рахунок повернення сплаченого судового збору 600 грн., а всього 60.600 грн.

Виконавчі провадження з примусового виконання даних рішень Першотравенським МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито.

21 січня 2016 року складено акт опису й арешту рухомого майна боржника.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року визначено, що частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності з ОСОБА_4 становить 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

22 березня 2016 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до ВДВС з заявою про звернення стягнення на доходи (заробітну плату, пенсію) боржника ОСОБА_3 та паралельним проведенням розшуку майна, його арешт, реалізацію.

07 квітня 2016 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

26 квітня 2016 року ВДВС направив Дніпропетровській філії ДП «Сетам» для реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів майно боржника. Згідно повідомлення від 06 червня 2016 року електронні торги не відбулися.

Інформаційною довідкою з державного Реєстру речових прав на нерухоме майно №16515936 від 14 квітня 2016 року підтверджується, що на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №44494861 ВДВС Першотравенського МУЮ, накладено арешт на 1/4 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44663065 ВДВС Першотравенського МУЮ, 26 грудня 2014 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Постановою від 19 грудня 2016 року про опис й арешт майна, в присутності стягувача, було накладено арешт на 1/4 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить боржнику.

Постановою від 25 січня 2017 року про опис й арешт майна, в присутності боржника та стягувача, було накладено арешт на ряд рухомого майна боржника.

Звітами та розпорядженнями про здійснення відрахувань та виплати підтверджується, що з пенсії боржника ОСОБА_3 здійснюються утримання 20% доходу в рахунок сплати боргу за виконавчими провадженнями.

24 квітня 2018 року старшим державним виконавцем винесено вимогу виконавця із зазначенням, що ОСОБА_3 слід надати доступ 03 травня 2018 року до будинку АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану, а ОСОБА_1 03 травня 2018 року бути присутнім за вказаною адресою та направлено лист директору Дніпропетровської філії Державного підприємства «Сетам» про забезпечення на 03 травня 2018 року явки їх представника з метою прийняття рухомого майна, з подальшим його зберіганням, що буде описано в зазначений день за боржником ОСОБА_3

Актом державного виконавця від 03 травня 2018 року підтверджується, що боржник в зазначений час за місцем проживання був відсутній.

04 травня 2018 року Першотравенський МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області отримав заяву боржника ОСОБА_3 з проханням перенести огляд його місця проживання на іншу дату, до закінчення його стаціонарного лікування у м.Дніпро.

В цей же день 04 травня 2018 року постановою старшого державного виконавця Першотравенського міського відділу ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області було винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій по виконавчому листу №186/656/14 виданого 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики в розмірі 100.000 грн., судового збору в розмірі 1.000 грн., а всього 101.000 грн., у зв`язку з перебування боржника на лікуванні у м.Дніпро.

Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

04 травня 2018 року боржнику ОСОБА_3 направлено виклик державного виконавця із зобов`язанням з`явитися до виконавця 11 травня 2018 року щодо сплати боргу за виконавчими документами або надання підтверджуючих документів про сплату та надання довідки про перебування на лікуванні та ряд пояснень, достовірних відомостей, документів, згідно переліку, попереджено про кримінальну відповідальність за умисне перешкоджання виконання рішення суду.

Задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали зведеного виконавчого провадження не містять доказів того, що з липня 2018 року державним виконавцем вживалися всі необхідні заходи для примусового виконання рішення суду, зокрема, заходи по реалізації арештованого рухомого майна боржника ОСОБА_3 , згідно постанов від 21 січня 2016 року та 25 січня 2017 року про опис й арешт майна, тому вимоги скарги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню. В той же час, інші твердження заявника у скарзі щодо бездіяльності виконавчої служби в частині невжиття всіх необхідних заходів з примусового виконання рішень суду, за період з липня 2018 року, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки Першотравенським МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області вживалися та вживаються заходи щодо примусового виконання вказаного зведеного виконавчого провадження, а саме: звернуто стягнення на пенсію боржника, з якої щомісячно здійснюється відрахування грошових коштів на погашення боргу, перевіряється майновий стан боржника, в матеріалах провадження містяться звернення до органу опіки та піклування задля отримання дозволу на реалізацію 1/4 частки будинку боржника, однак, в інтересах неповнолітньої дитини, яка зареєстрована та проживає в даному будинку, отримано відмову, тому вимоги скарги в цій частині є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Встановивши, що матеріали зведеного виконавчого провадження не містять доказів того, що з липня 2018 року державним виконавцем вживалися всі необхідні заходи для примусового виконання рішення суду, зокрема, заходи по реалізації арештованого рухомого майна боржника ОСОБА_3 , згідно постанов від 21 січня 2016 року та 25 січня 2017 року про опис й арешт майна, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вимоги скарги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не надав оцінку тому, що на протязі майже двох років з січня 2017 року і надалі міським відділенням ДВС не проводяться дії з примусового виконання зведеного виконавчого провадження №48585342 є безпідставними, оскільки, задовольняючи вимоги скарги частково, місцевий суд дослідив матеріали зведеного виконавчого провадження №48585342 та врахував бездіяльність державного виконавця щодо реалізації рухомого майна боржника ОСОБА_3

Інша вимога скарги про зобов`язання Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ здійснити необхідні виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження" не може бути задоволена, оскільки має абстрактний характер.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановлення окремої ухвали у зв`язку з виявленням порушення законодавства або з недоліками діяльності юридичної особи, державних чи інших осіб є прямим обов`язком суду, колегія суддів до уваги не приймає.

Так, згідно ч.1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Аналіз положень статті 262 ЦПК України дає підстави для висновку, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

За наслідками апеляційного перегляду цієї справи, колегія суддів не вбачає передбачених статтею 262 ЦПК України підстав для постановлення окремої ухвали.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.