Провадження № 2/127/2242/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Кравчук Т.В.,

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Яворської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» про визнання частково недійсним договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» про визнання частково недійсним договору, мотивуючи позовну заяву тим, що 17.12.2018 року між сторонами було укладено договір №ГР-350 про визначення умов участі в земельних торгах з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Відповідно до умов договору, позивач має оплатити відповідачу, в разі визнання позивача переможцем земельних торгів винагороду за надані послуги в розмірі 50%, з урахуванням ПДВ, річної плати за користування земельною ділянкою, що склалася за результатами земельних торгів по лоту, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок відповідача протягом трьох банківських днів з моменту підписання протоколу.

17.12.2018 року позивач сплатив реєстраційний та гарантійний внесок з метою участі в аукціоні з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

21.12.2018 року ОСОБА_1 , як переможець торгів, підписав протокол №147 проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянкисільськогосподарського призначення.

Укладення договору оренди земельної ділянки не відбулось, у зв`язку з відсутністю коштів у позивача. В результаті цього, 21.01.2019 року позивач отримав претензію про оплату послуг на суму 35422,72 грн., яка розрахована відповідно до п. 2.2.9. та п. 3.1. договору.

ОСОБА_1 вважає, що п. 2.2.9. договору (про оплату винагороди) є незаконним, оскільки він мав обов`язок відшкодувати лише витрати (видатки), які здійснені організатором або виконавцем земельних торгів на їх проведення. Разом з тим, в оголошенні про проведення земельних торгів відсутня інформація про суму витрат, здійснених на підготовку лота до продажу, організацію та проведення земельних торгів, що підлягає відшкодуванню переможцем земельних торгів. Сума в розмірі 34544,00 грн. є фактично винагородою виконавцю земельних торгів, яка складається з видатків на організацію та проведення земельних торгів і прибутку виконавця. Відповідно до ст.ст. 135, 136, 137 ЗК України, позивач має обов`язок відшкодувати лише витрати, які здійснені організатором або виконавцем земельних торгів на їх проведення, тому заявлена відповідачем сума в розмірі 34544,00 грн., на думку позивача, є безпідставною. З огляду на вказане вище, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати недійсними пункт 2.2.9. договору №ГР-350 про визначення умов участі в земельних торгах з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 17 грудня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала відзив на позовну заяву та пояснила, що ОСОБА_1 для участі в торгах виконав всі необхідні організаційні заходи та уклав з відповідачем договір №ГР-350, відповідно до умов якого прийняв на себе зокрема обов`язок сплатити відповідачу винагороду в розмірі 50% річної плати за користування земельною ділянкою, але не більше 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний лот.

21.12.2018 року позивач прийняв участь в торгах та став їх переможцем, в результаті чого підписав протокол торгів №147. Витрат, пов`язаних з організацією лота до продажу не було. Договором, що був укладений між організатором та виконавцем торгів, вирішувалося питання лише щодо винагороди. Так, з метою встановлення винагороди організатором в п.п. 3.2-3.3. договору №19 «Про надання послуг при проведенні земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки» від 08.11.2018 року передбачено право виконавця на винагороду, розмір, порядок її виплати. Таким чином, керуючись умовами договору з організатором, відповідач правомірно встановив розмір винагороди, який передбачений п. 2.2.9. оспорюваного договору з позивачем. Також додала, що позивачем не доведено, що оспорюваний договір в частині призначення винагороди суперечить вимогам ЗК України та ЦК України. В задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.11.2018 року між Краснопільською сільською радою Гайсинського району Вінницької області в особі сільського голови Романенко К.М. та Державним підприємством «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір №19 про надання послуг при проведенні земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної діяльності (а.с. 11-14). За змістом зазначеного договору, предметом договору є надання виконавцем замовнику послуг з організації та проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки, а саме: земельна ділянка площею 14,3867 га, місце розташування: Вінницька область, Теплицький район, Тополівська сільська рада (за межами населеного пункту), кадастровий номер: :01:000:0338, цільове призначення - 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, стартовий розмір річної плати за користування земельною ділянкою - 113546,75 грн., з наступним відшкодуванням учасником торгів, що став переможцем торгів витрат, понесених виконавцем на виконання умов цього договору.

Згідно із п. 3.2. вказаного договору, розмір винагороди виконавцю за надані послуги становить: 50% ціни продажу лота, але не більше як 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в т.ч. ПДВ 20%.

За вимогами п. 3.3. договору №19, оплата послуг виконавця, у вигляді винагороди, здійснюється покупцем - переможцем аукціону протягом трьох банківських днів з моменту підписання протоколу аукціону. В разі якщо земельні торги визнані такими, що не відбулися оплата послуг з проведення земельних торгів не здійснюється.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2018 року між ДП «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір №ГР-350 про визначення умов участі в земельних торгах з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 1.1. зазначеного договору, на виконання договору «Про проведення земельних торгів», укладеного між організатором - Краснопільською сільською радою Гайсинського району Вінницької області та виконавцем - ДП «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою», виконавець бере на себе зобов`язання по підготовці та проведенню земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що належить до комунальної власності, а саме: аукціон №14923 лот 28877: земельна ділянка площею 14,3867 га, місце розташування: Вінницька область, Теплицький район, Тополівська сільська рада, кадастровий номер: :01:000:0338, стартовий розмір річної плати за користування земельною ділянкою - 113546,75 грн. без ПДВ. Учасник земельних торгів, який виявив бажання придбати об`єкт на земельних торгах у формі аукціону згідно з чинним законодавством України, бере на себе зобов`язання дотримуватися умов цього договору та вимог статтей 135-139 ЗК України.

За змістом п. 2.2.9. договору, що оспорюється позивачем, учасник земельних торгів зобов`язується оплатити виконавцю, в разі визнання учасника переможцем земельних торгів, винагороду за надані послуги в розмірі, передбаченому п. 3.1. цього договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця на протязі трьох банківських днів з моменту підписання протоколу.

Так, вартість послуг виконавця становить 50%, з урахуванням ПДВ, річної плати за користування земельною ділянкою, що склалася за результатами земельних торгів по лоту (але не більше 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за лот) (п. 3.1. договору).

Згідно із п. 3.2. договору, зобов`язання виконавця завершується складанням та підписанням протоколу торгів учасником, винагорода виконавця земельних торгів сплачується учасником незалежно від укладання договору оренди земельної ділянки між Учасником та Замовником.

Учасник - переможець торгів, відповідно до підписання протоколу зобов`язується оплатити послуги виконавця не пізніше трьох банківських днів з моменту підписання протоколу (п. 3.3. договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на рахунок відповідача було сплачено реєстраційний та гарантійний внески на виконання умов договору №ГР-350 (а.с. 7).

З протоколу № 147 проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення вбачається, що 21.12.2018 року було проведено земельні торги учасником яких зокрема був і позивач. Переможцем аукціону (покупцем) визнано ОСОБА_1 Ціна продажу лота - 330421,04 грн. Переможець аукціону зобов`язаний протягом трьох банківських знів з дня проведення аукціону сплатити ДП «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» винагороду за проведення аукціону та вартість оголошення в газеті «Вінниччина» в розмірі 35422,72 грн. (а.с. 38).

Отже, позивач прийняв участь в торгах, став їх переможцем та підписав протокол торгів №147.

Судом встановлено, що 21.01.2019 року відповідачем було надіслано позивачу претензію №1 про оплату вартості наданих послуг на суму 35422,72 грн. (а.с. 15-16), яка мотивована тим, що останній не виконав свого обов`язку щодо оплати винагороди за проведені торги, як те передбачено ЗК України та укладеним договором.

Обставини щодо прийняття участі позивачем у земельних торгах підтверджується: заявою про участь у земельних торгах (а.с. 63), довідкою про отримання документів виконавцем земельних торгів (а.с. 58), карткою учасника земельних торгів (а.с. 55), вхідним квитком учасника земельних торгів (а.с. 56).

Укладення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення не відбулось, у зв`язку з відсутністю коштів у позивача.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно із ч.1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 ЦК Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, ч.1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так. ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач в позовній заяві зазначає правову підставу позову - це те, що п. 2.2.9 договору №ГР-350 суперечить вимогам закону, зокрема Земельному кодексу України.

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що в договорі №19 укладеного між організатором та виконавцем проведення земельних торгів, зокрема в п. 3.3., обов`язок щодо оплати винагороди покладено саме на покупця - переможця аукціону. Так, протоколом № 147 переможцем аукціону визначено позивача ОСОБА_1 .

В оспорюваному пункті договору №ГР-350 обов`язок оплати винагороди також покладено на учасника - переможця земельних торгів, тобто позивача. Отже, в обох договорах обов`язок по відшкодуванню винагороди покладено на переможця торгів -позивача.

Щодо твердження позивача відносно того, що п. 2.2.9 договору №ГР-350 суперечить вимогам Закону, то слід зазначити наступне.

Згідно із ч. 5 ст. 135 ЗК України, земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та їх виконавцем. Фінансування організації та проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору, укладеного між ними, у тому числі за рахунок реєстраційних внесків учасників земельних торгів. Витрати (видатки), здійснені організатором або виконавцем земельних торгів на їх проведення, відшкодовуються йому переможцем земельних торгів.

Таким чином, до питань фінансування відносяться питання визначення джерел, за рахунок яких будуть покриті витрати, пов`язані з організацією та проведення торгів, питання щодо виплати винагороди.

Виходячи з положень вказаної вище статті, фінансування організації та проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору, укладеного між ними, тобто в даному випадку за договором № 19, де обов`язок оплати покладено на переможця торгів. Щодо реєстраційних внесків, то фінансування проведення торгів здійснюється у тому числі за ці кошти, а не безпоседеньо лише за них.

З огляду на викладене вище, суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що організатор торгів мав оплатити винагороду, а не переможець торгів.

Відповідно до ч. 6 ст. 135 ЗК України, винагорода виконавцю земельних торгів, яку встановлює організатор земельних торгів, складається з видатків на організацію та проведення земельних торгів і прибутку виконавця. Винагорода виконавця земельних торгів встановлюється у розмірі 5 відсотків ціни, за якою здійснюється купівля-продаж земельної ділянки, або 50 відсотків річної плати за користування земельною ділянкою (у разі продажу прав на земельну ділянку (оренди, суперфіцію, емфітевзису), але не більш як 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний лот.

Таким чином, встановлення порядку виконання переможцем обов`язку відшкодовувати видатки на проведення торгів та встановлення винагороди - це два окремі питання, якими регулюється порядок проведення земельних торгів в частині фінансування.

Співставивши п. 3.1. договору №ГР-350, яким визначено суму вартості послуг з ч. 6 ст. 135 ЗК України, суд вважає, що даний пункт договору цілком відповідає положенню Закону.

За ч.5 ст. 136ЗК України, фінансування підготовки лотів до проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору між ними. Витрати, здійснені організатором земельних торгів або їх виконавцем на підготовку лотів до проведення земельних торгів, відшкодовуються переможцем земельних торгів за кожним лотом.

Виконавець земельних торгів після отримання документів та матеріалів на лот забезпечує опублікування на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а також, за бажанням організатора земельних торгів, у друкованих засобах масової інформації оголошення про проведення земельних торгів (ч. 3 ст. 137 ЗК України).

На підтвердження виконання вказаного вище положення в матеріалах справи міститься оголошення з офіційного сайту Держгеокадастру (а.с. 17).

Відносно твердження позивача про те, що оголошення не містить суми витрат, то зазначаю наступне.

Згідно із п. і ч. 4 ст. 137 ЗК України, в оголошенні зазначаються за кожним лотом, зокрема сума витрат (видатків), здійснених на підготовку лота до продажу, організацію та проведення земельних торгів, що підлягає відшкодуванню переможцем земельних торгів.

Дійсно оголошення не містить суми витрат, однак в зв`язку з тим, що витрат, пов`язаних з організацією лота до продажу не було, що підтверджено представником відповідача. Позивачу необхідно сплатити лише винагороду.

Суд звертає увагу, що договір №ГР-350 був підписаний позивачем, отже з його змістом він був ознайомлений, зокрема з п. 2.2.9., яким визначені його обов`язки. Також позивачем було підписано протокол проведення земельних торгів, в якому також було вказано його обов`язок оплати винагороди.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач вважає, що він мав обов`язок відшкодувати лише витрати (видатки), які здійснені організатором або виконавцем земельних торгів на їх проведення. Проте, дана думка суперечить вимогам оспорюваного правочину, який було підписано ним та ст.ст. 135, 136 ЗК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує проти сплати суми витрат здійснених на підготовку лота до продажу, організацію, проведення земельних торгів, проте не погоджується з сумою винагороди.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вимоги законодавства, суд вважає, що відповідач правомірно встановив розмір винагороди, який передбачений п. 2.2.9 та п. 3.1 договору.

Позивачем не було надано суду жодного доказу щодо недійсності оспорюваного пункту оспорюваного договору.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 15, 202, 203, 215, 627, 629 ЦК України, ст.ст. 135, 136ЗК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вінницький науково-дослідницький та проектний інститут землеустрою» про визнання частково недійсним договору - відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 26.09.2019 року.

Суддя: