Справа № 603/463/19
Провадження №2/603/282/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

секретар судового засідання Сандалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

У обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , у якому, окрім нього також зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 Відповідачі більше трьох років не проживають та не з`являються за вищевказаною адресою. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідачів, які у належному йому житловому приміщенні не проживають, призводить до нарахування надмірних комунальних платежів, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним домоволодінням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувшись в суд з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, ним подано заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу заявлених позовних вимог не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, відзиву на позов не подала.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності №27 від 19.09.2001 року житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та зареєстрований за ним у КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №ІТ за реєстровим №82.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 20.05.2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.05.2004 року.

Згідно довідки №284, виданої 18.06.2019 року Доброводівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дружина позивача), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син позивача), входять до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 - власника житлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 .

Як слідує з акту №285 від 18.06.2019 року, складеного комісією в складі: секретаря сільської ради Вартовник М.П., депутата сільської ради Митрофайло Л.С., головного бухгалтера сільської ради ОСОБА_4., яка провела обстеження проживання сім`ї ОСОБА_1 , встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3., зареєстровані, але більше трьох років не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають за межами України, що також підтвердили сусіди ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як з`ясовано судом, відповідачі, будучи зареєстрованими, більше трьох років не проживають в належному позивачу житловому будинку, тобто не використовують житло за цільовим призначенням - для проживання.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_3 проти заявлених позовних вимог не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачам чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про наявність між ними і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання їх такими, що втратили право користування житлом, суду не надано.

На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що так як відповідачі без поважних на те причин понад один рік не проживають у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова