Справа № 309/3319/18
Провадження № 2/309/466/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого: Орос Я.В.

за участю секретаря: Соймик Н.І.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом:

ОСОБА_4

до

ОСОБА_2

про зміну розміру стягуваних аліментів

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 18 січня 2011 року згідно рішення Хустського районного суду шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка - Маряна ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем разом та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до рішення Хустського районного суду від 18 червня 2013 р. було визначено розмір аліментів , які підлягають до стягнення з відповідача в розмірі 500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття та 250 грн. додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_6, 26.08. ІНФОРМАЦІЯ_3

07 березня 2014 р. позивач змінила своє прізвище з «Вовчок» на «Дякун», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 07 березня 2014 р.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 30.09.2018 року становить 29082 грн.

Враховуючи той факт, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти, а витрати на утримання дитини у позивача складає більше 3000грн.. щомісячно а тому розмір аліментів на утримання дитини слід збільшити.

Крім того, неповнолітній син ОСОБА_5 з 30.06.2010 року знаходиться на диспансерному обліку у дитячого-невролога Хустського районної поліклініки, та перебуває на обліку з діагнозом: соматична асенізація ЦНС з гіперкінетичним синдромом, потребує нагляду сімейного лікаря, невролога та гастроентеролога, 2 рази на рік санаторно-курортне лікування та медикаментозну терапію.

У своїй позовній заяві позивач просить змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття та стягувати з відповідача додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина у розмірі по 1500 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити .

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись на наведені в письмовому відзиві обставини. У своєму відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні представник відповідача зазначила, що відповідач не має постійної роботи, коли є можливість то виїжджає на заробітки, на даний час створив іншу сімю та має на утриманні дружину та малолітнього сина. Як батько дитини не заперечує своїх обовязків по утриманню дитини, але аліменти на його утримання в даний час мають бути призначені з врахуванням його майнового стану та інтересів інших утриманців, просить суд задоволити позовні вимоги частково, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн.. Щодо позовних вимог позивача про стягнення додаткових витрат на лікування сина зазначив, що позивач жодного разу не зверталася до нього відносно того, що їй потрібні кошти на лікування дитини , також нею не долучено жодного доказу, який підтверджував би, що нею понесені певні витрати на лікування сина.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, в редакції Закону від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Тобто, з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ч. 1 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, тобто з урахуванням стану здоров'я та матеріальне становище дитини; стану здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що:

- розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

- мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2, приймаючи до уваги відсутність доказів про матеріальне становище позивачки ОСОБА_4, беручи до уваги докази про наявність у відповідача на утриманні малолітнього сина та дружини, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються, на підставі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 18 червня 2013 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 встановивши їх в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного до досягнення ним повноліття .

Крім того, аліменти, після зміни способу їх стягнення, підлягають стягненню починаючи від дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини, оскільки ст. 191 СК України регламентує час, з якого присуджуються аліменти, а в даному випадку судовим рішенням не присуджуються аліменти на дитину, а змінюється спосіб їх стягнення.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини, суд вважає, що в задоволенні даних вимог слід відмовити виходячи з наступного .

Як на підставу для задоволення вимог позивача про стягнення додаткових витрат на лікування сина у розмірі 1500 грн. позивачем долучено лише довідку з якої вбачається , що ОСОБА_6 26.08.2003 р. знаходиться на диспансерному обліку і потребує нагляд сімейного лікаря , невролога та гастроентеролога, два рази на рік санаторно-курортне лікування та медикаментозну терапію( а.с.15) .

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (Ухвала ВС України №6-20278св09 від 16 грудня 2009 року).

Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.18 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах на дітей зобов'язані обоє батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Виходячи з вищевикладеного , враховуючи , що позивачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу, який би підтверджував фактично зазнані або передбачувані витрати позивача на лікування сина, а тому суд вважає , що в задоволенні даних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст 12, 13, 81,141,258,259,263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України , ст.ст. ч.2,5.ст.150, 180, 182, 185, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволити частково .

Збільшити розмір аліментів, що встановлений рішенням Хустського районного суду від 10.04.2013 року утримуваних з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_4 2 червня 1978 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_9 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття , встановивши їх в розмірі 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішення законної сили до досягнення сином повноліття .

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на лікування відмовити .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь держави 768 грн. 40 коп судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2019 року.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_7

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_7