Справа № 282/96/19
Провадження № 2/282/114/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

Головуючого-судді П.І. Гуцала

за участю секретаря судового засідання І.В. Грушак

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Любарської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Глезне Любарського району Житомирської області у віці 98 років померла ОСОБА_3.

На даний час позивачка являється спадкоємцем всього майна покійної ОСОБА_3, за заповітом в тому числі і на житловий будинок з по господарськими будівлями АДРЕСА_1.

Зазначене домогосподарство 1950 року забудови по завершенню будівництва було зареєстровано у Глезненській сільській раді шляхом відкриття особового рахунку НОМЕР_1 в погосподарській книзі за 1971-1973 роки. Іншої процедури реєстрації новоствореної будівлі на той час не було.

За даними органу місцевого самоврядування, зазначений будинок до самочинно збудованих не відноситься.

На підставі рішення сесії Глезненської сільської ради Любарського району від 30.12.1993 року ОСОБА_3, було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,52 га.

На даний час вона не має змоги оформити своє право власності на вищевказаний будинок через відсутність правовстановлюючих документів, а видача свідоцтва про право власності покійному законодавством не передбачено.

Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про визнання за нею в порядку спадкоємства за заповітом по смерті ОСОБА_3, право власності на вищевказаний будинок з господарськими будівлями.

Позивач у підготовче засідання на розгляд справи не з'явилась, але подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Любарської селищної ради у підготовче засідання на розгляд справи не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно записів погосподарської книги № 1 за 1971-1973 роки Глезненської сільської ради Любарського району, особовий рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 як голові двору належав житловий будинок АДРЕСА_1, 1950 року забудови до складу його сім'ї входили: мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, сестра ОСОБА_5. Згідно записів по господарських книг за 2017-2020 роки головою домогосподарства значиться ОСОБА_3, до складу її сім'ї входять: племінниця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, чоловік племінниці ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається із протоколу Глезненської сільської ради народних депутатів від 30 гркдня 1993 року ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та для ведення особистого селянського господарства були передані земельні ділянки розміром 0,20 га., та 0,32 га.

З заповіту посвідченого 25 жовтня 2012 року секретарем Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження на випадок своєї смерті все своє майно заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в АДРЕСА_1 померла ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2, актовий запис № 131.

Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Соляра В.М., № 704/02-31 від 19.12.2018 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 по смерті ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на дане майно, а також у зв'язку з відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей на зазначений будинок (в електронному вигляді).

Відповідно до довідки № 2129 Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19.12.2018 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року право власності не зареєстровано.

Згідно інформаційної довідки № 150122438 від 19.12.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за параметрами запиту: АДРЕСА_1 - відомості відсутні.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст. 331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав спадкодавцю, а позивач є її спадкоємцем за заповітом суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 25, 30, 321, 328, 346, 376, 381, 1217, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за спадкоємцем - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянкою України в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року в АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га., для ОЖБ та 0,27 га., для ОСГ.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гуцал П.І.