Справа 556/1980/18
Номер провадження 2/556/68/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2019 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Закревського Л.В.

при секретарі Басик Г.Т.

за участі:

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру стягнутих аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.02.2015 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн., на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.01.2015 року.

На даний час відповідач сплачує аліменти в розмірі по 100 гривень на дитину, однак в теперішній час обставини змінились розмір аліментів, що стягуються, не забезпечує дитині мінімально необхідного догляду, дитина часто хворіє що потребує значних коштів. Будь-якої іншої допомоги відповідач на утримання дитини в добровільному порядку не надає.

Тому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини на її користь, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

09.01.2019 року представником відповідача ОСОБА_2 до суду було надано відзив на позовну заяву в обгрунтування якої вона вказує, що позовна заява щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів в сумі 2000 гри. не може бути задоволена, оскільки позов є безпідставний та необгрунтований, грунтується виключно на припущеннях позивачки. Позивачкою не зазначено жодної із тих суттєвих обставин справи, що відіграють вирішальне значення для вирішення спору, а також позивачкою не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б у сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

В теперішній час, відповідач не працевлаштований та постійного заробітну немає, про що свідчать довідка відомості з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 9608 від 03.01.2019 року про те, що інформація про його доходи відсутня. Слова позивачки про, нібито, добрий матеріальний стан відповідача не відповідає дійсному фінансовому становищі відповідача.

На сьогоднішній день, відповідач допомагає своїй непрацездатній матері, яка є пенсіонеркою, крім того, матір, ОСОБА_5 часто хворіє, оскільки встановлений діагноз - постміокардичний кардіосклероз. Повна блокада ЛНПГ.СН І ст. ДК II ст., що підтверджується копією консультативного заключення від 20.02.2017 року.

Через хворобу мати ОСОБА_3В, на даний час не працює, перебуває на утриманні відповідача, який надає матеріальну і фінансову допомогу.

З наведених обставин представник відповідача вважає, що позивачкою не було доведено обгрунтованості предявлення позовних вимог про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

Позивачкою ОСОБА_1 16.01.2019 року було надано відповідь на відзив на позовну заяву, який вона мотивує тим, що відповідач у своєму відзиві вказує на те, що заявлений позов є безпідставним та обставини, викладені у ньому не підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами, при цьому, відповідач не обґрунтував які саме докази, подані нею, та чому вони не є достатніми, належними та допустимим.

В свою чергу, відповідач посилається на свою непрацевлаштованість, поганий матеріальний стан та перебування на його утриманні непрацездатної матері.

Щодо не працевлаштованості та відсутності постійного заробітку, надана ним довідка про відсутність доходів свідчить лише про те, що офіційно він не отримує ніяких доходів. В той же час, у ОСОБА_2 всім відомо, що він займається приватним бізнесом щодо встановлення та обслуговування натяжних стель. Це підтверджується, зокрема, відомостями із соціальної мережі для рекламування своєї діяльності, розміщеними оголошеннями у газеті «Володимирецький вісник».

Щодо утримання відповідачем своєї непрацездатної матері ним не надано належних доказів про її непрацездатність. Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. В свою чергу, Закон України «Про зайнятість населення» надав визначення поняттю «працездатна особа», відповідно до якого - це особи віком від 16 років, які проживають на території України і за станом здоров'я здатні до активної трудової діяльності. Тобто, має сенс розглядати два ці поняття у сукупності. З норм законодавства випливає, що особи, які здатні до трудової діяльності і є працездатними, а особи, які з різноманітних причин втратили таку здатність можуть визнаватися непрацездатними.

Ні інвалідність матері, ні перебування її на пенсії, відповідачем не доведено. Крім того, позивачці достовірно відомо, що мама відповідача ОСОБА_5 працює у КЗ «Володимирецька центральна районна лікарня» у хірургічному відділенні, що підтверджується копією графіка чергувань середнього і молодшого медперсоналу хірургічного відділення на січень 2019 року.

Також відповідач вказує, що він утримує матір. Перш за все, незрозуміло за які кошти він її утримує, якщо з його слів він ніде не працевлаштований і не отримує ніяких доходів. Натомість, як стверджує відповідач, вона є пенсіонеркою, отже отримує пенсію, та працює, отже отримує заробітну плату. Крім того, мама відповідача одружена, має чоловіка, що підтверджується штампом у її паспорті, який відповідач надав до відзиву, проживає з ним за однією адресою. Також, разом з батьками проживає і молодша сестра відповідача ОСОБА_6. Тому твердження відповідача про те, що він один утримує матір не відповідають дійсності. Також, у наданому відповідачем консультативному висновку не вказано на необхідність здійснення догляду за мамою відповідача.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання зявилася, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання зявився, заявлені вимоги визнала частково та вказала, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Додатково вказала, що позиція відповідача як батька спрямована на досягнення спільного інтересу між ним та позивачкою щодо визначення розміру аліментів для утримання спільного малолітнього сина. ОСОБА_3 не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина, але і сплачувати їх в тому розмірі який заявлений позивачкою він не має жодної матеріальної можливості.

Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.02.2015 року, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 100 грн., на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.01.2015 року.

На даний час шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 22.12.2014 року.

Також в судовому засіданні було достовірно встановлено та не заперечувалося представником відповідача, що дитина проживає разом з матірю ОСОБА_1

Згідно медичних консультативних висновків від 20.06.2018 року, 28.09.2018 року вбачається, що дитина ОСОБА_4 має ряд хронічних захворювань та потребує постійного нагляду спеціалістів.

Також в судовому засіданні було достовірно встановлено та не заперечувалося позивачкою, та підтверджується копіями квитанцій копії яких долучено до матеріалів справи, що відповідач регулярно сплачує аліменти в розмірі більшому ніж визначений судовим рішенням.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 на даний час офіційно ніде не працює та має нерегулярний мінливий дохід та не є підприємцем.

Згідно консультативного заключення від 20.02.2017 року вбачається, що матір відповідача ОСОБА_5 часто хворіє та має діагноз - постміокардичний кардіосклероз. Повна блокада ЛНПГ.СН І ст. ДК II ст.

Частиною четвертою ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідачу присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. ст.12,81 кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для часткового задоволення позовних вимог та зміну розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме до 1500 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, а відтак він підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. ст.ст.2, 3, 12, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355, 273 ЦПК України, ст.ст. 181-184, 192 СК України, суд

В И РІ Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1) проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Л.В. Закревський