КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року місто Київ.

Справа 367/9425/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4021/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року, (ухвалену у складі судді Карабази Н.Ф., інформація про дату складання повного тексту ухвали відсутня) про відмову у стягненні судових витрат

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Ірпінського МНО Калинушка О.О. про визнання правочинів дарування недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 30.11.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус Ірпінського МНО Калинушка О.О. про визнання правочинів дарування недійсними, - залишено без розгляду.

До Ірпінського міського суду звернувся відповідач ОСОБА_1 з заявою про стягнення з позивача на його користь, понесених ним судових витрат, а саме: витрат на правову допомогу в сумі 30 000 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1- адвоката Махнівського М.О. про стягнення з позивача судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам. Відповідач зазначає, що він поніс витрати на правову допомогу через подання до нього позивачем безпідставного позову. Позивач пропускала судові засідання без поважних причин, свідомо не отримувала поштову кореспонденцію. Звернулась з позовом лише з протиправною метою-ущемити його права та інтереси. Суд не врахував, що відповідачем від імені сім'ї ОСОБА_3 подано багато позовів про той само предмет та з тих само підстав, які в подальшому залишались за заявою представника ОСОБА_6 без розгляду, щоб в подальшому мати змогу повторно їх подавати. З посиланням на вищевикладені обставини та ст. 142 ЦПК України відповідач просив задовольнити його заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити ухвалу районного суду без змін, так як причиною відкладення розгляду справи були не дії позивача , а велике навантаження в районному суді, через зменшення кількісного складу суддів. Подача позову була викликана тим, що відповідач отримавши в дар від позивача дві квартири в рахунок погашення боргів брата позивача, в подальшому за рішенням суду стягнув з брата заборгованість без врахування вартості отриманих квартир, що і спонукало позивача звертатись до суду з позовом. Після того, як в задоволенні позову відповідачу про стягнення боргу за борговою розпискою брата було відмовлено, позивач в даній справі попросила залишити її позов без розгляду. Посилання відповідача на те, що через подачу позову було арештовано його майно, також не свідчить про необґрунтовані дії позивача, оскільки заява позивача і про забезпечення позову і про забезпечення доказів була задоволена. Сам факт звернення до суду з позовом та подача в подальшому заяви про залишення його без розгляду не свідчить про необґрунтовані дії позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник доводи скарги підтримали.

Позивач до суду не з'явилась, про розгляд справи повідомлена.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, суд вважав встановленим, що відповідач не довів не обґрунтованих дій позивача при подачі позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок не обґрунтованих дій позивача.

Отже для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов'язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов'язком доказування необхідно було довести, а суду встановити які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред'явив необґрунтований позов, чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенні спору, чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету-ущемлення прав та інтересів відповідача, чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Дослідивши зміст поданої заяви, матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про недоведеність матеріалами справи, вчинення позивачем будь-яких необґрунтованих дій.

Звернення до суду з позовом є суб'єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55. 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

До апеляційної скарги не додано доказів, які б свідчили про те, що метою звернення до суду з позовом було не захист прав позивача а умисне спричинення відповідачу шкоди.

Судом враховується, що в позовній заяві позивач вказувала, що відповідач отримавши в дар від позивача дві квартири в рахунок погашення боргів брата позивача, в подальшому за рішенням суду стягнув з брата заборгованість без врахування вартості отриманих квартир, що і спонукало позивача звертатись до суду з позовом. Після того, як в задоволенні позову відповідачу про стягнення боргу за борговою розпискою брата було відмовлено, позивач в даній справі попросила залишити її позов без розгляду. Посилання відповідача на те, що через подачу позову було арештовано його майно, також не свідчить про необґрунтовані дії позивача, оскільки заява позивача і про забезпечення позову і про забезпечення доказів була задоволена судом. Ухвали суду з цього питання скасовані не були.

Доводи скарги про те, що через протиправну поведінку позивача відкладався розгляд справи спростовуються наявними в ній доказами, відповідно до яких за весь час розгляду справи представником позивача було подано лише одне клопотання про відкладення, через зайнятість представника в розгляді іншої справи. При цьому відклав суд судове засідання через неявку обох сторін, решта судових засідань відкладалась за ініціативою суду, через зайнятість судді в розгляді інших справ, перебування у відрядженнях і т.п.

Посилання відповідача на те, що сім'єю позивача подано безліч позовів до нього, що свідчить про необґрунтованість дій, колегія також не приймає, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду відповідач визнав, що позивачем ОСОБА_2 інших позовів, окрім позову в даній справі не порушувалось.

Також судом встановлено, що всі клопотання, які подавались позивачем, судом були задоволені, що також свідчить про обґрунтованість дій останнього.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому скарга залишається без задоволення, відповідно судовий збір сплачений за її подачу не підлягає відшкодуванню. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування понесені ними витрати за апеляційний розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 22 лютого 2019 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.