Справа № 464/5727/18 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/1260/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою юридичного департаменту Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , до юридичного департаменту Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання здійснити приватизацію державного житлового фонду,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2019 року позов задоволено.

Визнано незаконними (протиправними) та скасовано пункти 1.3.9, 2, 3 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.08.2016 №770 «Про реєстрацію права комунальної власності на квартири у житлових будинках АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 » в частині, що стосується приватизації квартири АДРЕСА_4 .

Зобов`язано юридичний департамент Львівської міської ради здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_4 , на сім`ю у складі трьох осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Рішення суду оскаржив відповідач юридичний департамент Львівської міської ради, просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що згідно з п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку обєктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, міського голови, виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація займаних квартир шляхом передачі їх наймачам/користувачам цих квартир у спільну сумісну або часткову власність здійснюється на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Апелянт зазначає, що юридичний департамент та виконавчий комітет є виконавчими органами Львівської міської ради, органу місцевого самоврядування, що реалізує свої повноваження власника державного житлового фонду, а тому, з огляду на прийняття виконавчим комітетом міської ради колегіальним органом, що здійснює надані йому дискреційні повноваження на власний (адміністративний) розсуд, рішення від 29.08.2016 року «Про реєстрацію права комунальної власності на квартири у житлових будинках АДРЕСА_1 АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 та 2 якого передбачено проведення реєстрації права комунальної власності на квартири, а п.3 здійснення приватизації вказаних квартир згідно з окремою ухвалою міської ради, яке в силу наведених вище приписів Закону є обов`язковим до виконання для виконавчих органів міської ради, тому проведення відповідачем юридичним департаментом Львівської міської ради приватизації квартири АДРЕСА_4 за позивачами шляхом передачі їм у власність зазначеного житлового приміщення, не вбачається можливою.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції на вказані вимоги законів не зважив і не застосував закон, який повинен був застосувати.

В судове засідання апеляційного суду відповідачі та третя особа не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.169-171), клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивачів в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Львівської міської ради від 10 грудня 2013 року №17, в.о. директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради затверджено акт №9 від 16 грудня 2013 року, яким управлінням житлового господарства Львівської міської ради передано, а прокуратурою Львівської області прийнято, серед інших, квартиру АДРЕСА_4 .

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №985 від 20 грудня 2013 року квартирі АДРЕСА_4 надано статус службової і вказана квартира була закріплена за прокуратурою Львівської області.

Відповідно до наказу прокурора Львівської області №807к від 13 червня 2014 року старшому прокурору відділу управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Смілевському М.Л. надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 на склад сім`ї три особи. Зазначено, що така виділяється адміністрацією прокуратури Львівської області, як службова.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 08 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 березня 2016 року, позов ОСОБА_1 до департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради про зобов`язання видати спеціальний ордер на вселення задоволено.

Зобов`язано департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради видати спеціальний ордер на вселення в однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 на склад сім`ї три особи: ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 .

На підставі наказу директора департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №781 від 23.11.2016 року, виконавчим комітетом Львівської міської ради 24 листопада 2016 року видано ордер на службове житлове приміщення № НОМЕР_1 з правом зайняття службового житлового приміщення квартири АДРЕСА_4 площею 22,6 кв.м, загальною площею 51,0 кв.м., сім`єю в складі трьох осіб: ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_2 та їхньої малолітньої дочки ОСОБА_3

Наказом департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №110 від 12 березня 2018 року, за наслідками розгляду клопотання прокуратури Львівської області та заяви ОСОБА_1 , враховуючи рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Львівської міської ради (витяг протоколу від 26.12.2017 року №10), вказану квартиру вилучено з обліку службових, визнано основним квартиронаймачем ОСОБА_1 та змінено договір найму.

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою щодо приватизації наданої йому квартири, однак, заяву залишено без вирішення по суті до часу прийняття Львівською міською радою ухвали стосовно приватизації квартир, вказаних у п.1 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.08.2016 №770, в тому числі і щодо його квартири, яка вказана у п.1.3.9 цього рішення.

Відповідно до підпункту 1.3.9 пункту 1 вказаного рішення, виконавчий комітет Львівської міської ради вирішив зареєструвати територіальній громаді міста Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на зазначені у цьому рішенні квартири, в тому числі й на квартиру, яка надана позивачам.

Пунктом 3 рішення передбачено здійснення приватизації квартир, в тому числі й наданої позивачам квартири, згідно з окремою ухвалою Львівської міської ради.

Однак, правовий статус спірної квартири вже визначений, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання незаконними та скасування оспорюваних позивачами і вказаних вище пунктів рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.08.2016 №770, в частині, що стосуються квартири АДРЕСА_4 , оскільки порушується право позивачів на приватизацію цієї квартири у встановленому законом порядку, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч.3 ст.9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

За своєю правовою природою приватизація житла є правочином, за яким особа безоплатно, у межах норм, встановлених законом, набуває у власність житлове приміщення, яке перебуває у його правомірному користуванні.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №200/18858/16-ц провадження №14-165цс18.

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Згідно із ч.ч.1,3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.13 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року за №396 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року за №109/17404), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно із п.17 цього Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Відповідно до п.16 ч.6 розд. Х Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою міської ради №777 від 14.07.2016 року (зі змінами), п. 4.1.39 розд. 4 Положення про юридичний департамент Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради №847 від 23.09.2016 року (зі змінами), повноваження щодо розгляду та вирішення питань про передачу (приватизацію) об`єктів житлового фонду, які перебувають у комунальній власності м.Львова, у приватну власність громадян, реприватизацію житла, забезпечення видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, віднесено до компетенції юридичного департаменту Львівської міської ради.

Згідно із п.п. 2.1, 6, 8, 9, 10 Положення про розподіл функцій між окремими виконавчими органами міської ради при проведенні приватизації державного житлового фонду, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради №1200 від 19.12.2016 року (зі змінами), рішення щодо приватизації державного житлового фонду приймає юридичний департамент у формі наказу. Підписання та реєстрацію наказу здійснюють особи, уповноважені на це директором юридичного департаменту. На підставі виданого наказу, комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» протягом трьох робочих днів готує свідоцтво про право власності на квартиру, яке підписує начальник установи та скріплює його гербовою печаткою.

У ч. 10 ст. 8 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним (ч. 2 ст. 2 Закону).

Як вбачається із системного аналізу адміністративних процедур здійснення повноважень, приписів нормативно-правових актів, визначених нормативно-правовими актами правомочностей уповноважених органів місцевого самоврядування у правовідносинах між ними та фізичними особами щодо приватизації державного житлового фонду вбачається, що чинним житловим законодавством, положеннями законів із питань приватизації (ЖК УРСР, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ін.) та локальними нормативними актами територіальної громади м.Львова (за виключенням оскаржуваного рішення виконкому від 29.08.2016 року №770) не передбачено відчуження квартир у власність громадян-користувачів на підставі окремої ухвали міської ради.

Враховуючи викладене й те, що позивачі вселились у вказане вище жиле приміщення на законних підставах, правомірно ним користуються та, звертаючись до органу приватизації, подали всі необхідні для приватизації квартири документи, передбачені п.18 Положення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу юридичного департаменту Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 вересня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.