Дата документу 26.09.2019
Справа № 320/3599/19
Провадження № 2/320/2325/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Прозорової Т.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про звільнення майна з під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про звільнення майна з під арешту.

В обґрунтування позову, позивачі посилаються на те, що власниками квартири АДРЕСА_1 являються ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на ј частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Під час оформлення документів про право на спадщину, з`ясувалося що на вищезазначену квартиру накладено арешт. Постановою нотаріуса від 02.05.2019 року їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, т. я. постановою ВДВС №АА094262 від 18.09.2008 року було накладено арешт на квартиру. 27.04.09 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження». В зв`язку з тим, що вони не є боржниками по виконавчому провадженню, накладання арешту на 2/4 частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та ј частину квартири яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 , являється не законним та порушує їх права вільного володіння та користування майном. На підставі вищезазначеного вони вважають що арешт, накладений відповідно до постанови державного виконавця від 18.09.2008 року підлягає скасуванню. В позасудовому порядку вирішити спір не можливо, тому вони просять суд скасувати арешт ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на підставі виконавчого листа № 1-214/08 від 11.07.08 виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за рахунок матеріальної шкоди 1440грн., за рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн., а всього 2440 грн. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 23.09.2008 року за №7958306.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, але від них надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, на позові наполягають.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи - Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби - в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з ЄДР прав на нерухоме майно від 06.03.2019 року, свідоцтвом про право власності від 27.03.2000 року за№286-р., копією технічного паспорта (а.с.9, 10, 15).

Так, один із співвласників ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_6 , відкрилася спадщина на ј частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1, 2 ст.319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.328 ЦПК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підставою звернення позивачів до суду є той факт, що під час оформлення документів про право на спадщину було встановлено, що згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №7958306 від 23.09.2008 року на підставі постанови ВДВС було накладено арешт №АА094262 від 18.09.2008 року на квартири АДРЕСА_1 , а тому нотаріусом Бєдновою Н.В. було винесено постанову від 02.05.2019 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.10, 13).

Відповідно до листа Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби №16941/5065 від 05.02.2019 року, встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ВДВС перебувало виконавче провадження №8259508 по виконанню виконавчого листа №1-214/08 від 11.07.08р. виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за рахунок матеріальної шкоди 1440грн., за рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн., а всього 2440грн. 27.04.09 державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, який набрав чинності з 1 січня 2009 року, зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки. Після закінчення терміну зберігання виконавчі провадження підлягають знищенню. Отже перевірити виконавчі документи за 1999-2015 роки не має можливості. У зв`язку з тим, що виконавче провадження завершено у 2008 році, оглянути його та зробити перевірку вчинених дій не має можливості, у зв`язку з тим, що після закінчення терміну зберігання, виконавчі провадження (строк зберігання яких становить 3 роки) знищені (а.с.11).

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Крім того, п. 6. ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначена відмова в державній реєстрації прав, якщо «наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно».

Згідно ст.34 Закону України "Про нотаріат" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про нотаріат" від 1 жовтня 2008 року № 614-VI), передбачена така нотаріальна дія як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації. Нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, зокрема, за заявою набувача у разі смерті відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором.

Відповідно до правил ч.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що позивачі є законними спадкоємцями вищевказаного нерухомого майна, не є боржниками по виконавчому провадженню №8259508, яке на даний час закінчено, а тому відпала потреба у арешті квартири, арешт майна позбавляє позивачів можливості вільно розпоряджатись належним їм майном, відповідач та третя особа проти задоволення позову не заперечують, тому суд приходить до висновку про правомірність заявлених позовних вимог і тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно зі ст. 31-1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

Також з метою захисту порушеного права позивачів вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, суд вважає за необхідне вилучити з Державного реєстру (Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) запис про арешт нерухомого майна.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.317-392 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: ОСОБА_4 , Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Скасувати арешт ѕ частини квартири АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер обтяження: 7958306; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА094262, 18.09.2008 ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області; на підставі виконавчого листа №1-214/08 від 11.07.08 виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за рахунок матеріальної шкоди 1440грн., за рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн., а всього 2440 грн.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 23.09.2008 року за №7958306 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко