Ухвала

Іменем України

Справа №712/12143/19

Провадження № 6/712/418/19

26 вересня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Олефіренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси подання Центрального відділу ДВС міста про видачу дубліката виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Центральний відділ ДВС міста звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, посилаючись на те, що на виконанні у Центральному відділі ДВС Черкаського управління юстиції з 22.07.2015 року знаходиться виконавче провадження № 48217900 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2172/10 від 17.05.2011 року, що видав Голосіївський районний суд м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь «ОТП Банк» боргу в сумі 1820 грн. При перевірці дільниці, до якої відноситься стягнення боргів з ОСОБА_1 , у матеріалах справи не виявлено виконавчого листа № 2-2172/10 від 17.05.2011 року. Просить суд з метою подальшого виконання рішення суду видати дублікат виконавчого листа.

Розглянувши матеріали заяви, суддя дійшов висновку, що справа не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, у зв`язку з чим підлягає передачі за підсудністю до належного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Згідно положень п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суддя передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як встановлено в судовому засіданні, в поданні ставиться питання про видачу дубліката виконавчого листа №2-2172/10 від 17.05.2011 р., виданого на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу, а тому згідно з п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України дане питання перебуває у компетенції Голосіївського районного суду м.Черкаси як суду.

Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ЦПК України, оскільки Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення правазаявника на розгляд справи повноважним судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для передачі вказаної справи за підсудністю до належного суду, яким Голосіївський районний суд м. Києва.

На підставі викладеного, керуючись п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, ст. 30, 31, 32, 446 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Направити справу № 712/12143/19 за заявою Центрального відділу ДВС міста про видачу дубліката виконавчого листа, за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ознайомитись з повним текстом судової ухвали, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення через суд першої інстанції або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: