Провадження № 22-ц/801/199/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 рокуСправа № 127/24509/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: виконавчий комітет Ірпінської міської ради,

відповідач: ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2018 року, постановлене в складі судді Луценко Л.В., о 15:42 в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області,

встановив:

В листопаді 2017 року Виконавчий комітет Ірпінської міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури міста Ірпінь в редакції, запропонованій позивачем.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.11.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено ряд договорів купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1); НОМЕР_2 (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2); НОМЕР_3 (місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3).

13.03.2012 року виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області прийнято рішення №60/23 «Про надання згоди гр. ОСОБА_3 на отримання вихідних даних для проектування об'єкту будівництва - багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1».

13.03.2012 року виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області прийнято рішення №60/25 «Про присвоєння адресного номеру земельній ділянці гр. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1».

20.03.2012 року ОСОБА_3 звернувся до відділу архітектури та містобудування Ірпінської міської ради із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1, а 21.03.2012 року відділом архітектури та містобудування Ірпінської міської ради ОСОБА_3 були видані містобудівні умови і обмеження земельної ділянки №0015-03-2012 по об'єкту будівництва: багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями в АДРЕСА_1.

У період з 31.03.2017 року по 30.06.2017 року Північним офісом Держаудитслужби України було проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Ірпінської міської ради за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року. В ході ревізії, з метою з'ясування кількості зареєстрованих забудовниками актів, декларацій про готовність об'єкта до експлуатації на території м. Ірпінь за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, Північним офісом Держаудитслужби України було проведено зустрічну звірку в ДАБІ України. В результаті вказаної звірки встановлено перелік забудовників, якими здійснено реєстрацію декларацій про готовність об'єкта до експлуатації в період з 01.01.2014 року по 01.01.2016 року без укладання договорів про пайову участь з виконавчим комітетом Ірпінської міської ради та без сплати пайового внеску, зокрема №КС 24 від 27.06.2014 року.

18.09.2017 року міський голова м. Ірпеня Карплюк В.А. з метою отримання вихідних даних для обрахування розміру пайової участі звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області із запитом про отримання інформації та копій декларацій про готовність об'єктів до експлуатації.

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області надав відповідь, з якої стало відомо, що 27.06.2014 року ОСОБА_3 отримав декларацію про готовність об'єкта до експлуатації №КС 24, зареєстровану Інспекцією ДАБК у Київській області.

Приписами ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.1.2. Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, затвердженого рішенням Ірпінської міської ради Київської області №1192- 21-VI від 15.11.2011 року, встановлено обов'язок замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку, визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування.

Такий договір має бути укладеним в обов'язковому порядку. Обов'язок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов'язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.

На момент звернення до суду із даним позовом, відповідач до позивача із заявою про укладення Договору про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь не звертався, а отже договір з ОСОБА_3 не укладався, і відповідно жодні грошові кошти в рахунок погашення пайової участі забудовником сплачені не були.

Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області звернувся до ОСОБА_3 як замовника будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями в АДРЕСА_1, з пропозицією (офертою) укласти Договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, надавши проект такого договору з Додатком розрахунку розміру пайової участі, складеного відповідно до типового договору, передбаченого Положенням про порядок залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь.

Відповідач відповідь на дану пропозицію не надав, договір не підписав.

З декларації про готовність об'єкта до експлуатації вбачається, що будівництво є завершеним, а об'єкт - багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 - готовим до експлуатації, однак в порушення вимог законодавства, ОСОБА_3 не взяв участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Ірпінь, шляхом укладення відповідного договору.

Не укладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів територіальної громади м. Ірпінь.

З підстав викладених у позовній заяві, виконавчий комітет Ірпінської міської ради просив суд визнати укладеним Договір про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь в редакції, запропонованій позивачем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2018 року позов виконавчого комітету Ірпінської міської ради задоволено.

Визнано укладеним договір про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь в редакції, запропонованій позивачем.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виходячи із приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник будівництва зобов'язаний прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, а отже обов'язок звернутись до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту за законом покладено саме на замовника такого будівництва. При цьому строк для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, а саме не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, - встановлений для добровільного виконання стороною вказаного обов'язку і невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником обов'язку, передбаченого законом, не може надавати йому переваг перед замовником, який виконав обов'язок.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає про неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач у апеляційній скарзі вказує, що при вирішення спору суд першої інстанції не врахував невідповідності суми твердого кошторису зазначеного у договорі загальній вартості будівництва, а тому застосування до спірних правовідносин опосередкованої вартості спорудження житла по Київській області є безпідставним. Крім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 261 ЦК України не встановивши початок перебігу строку позовної давності. На думку апелянта суд першої інстанції не дав належної правової оцінки доказам про справі та дійшов передчасного висновку доведеність позовних вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Виконавчий комітет Ірпінської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що доводи відповідача про недоведеність позовних є надуманими та нічим не підтвердженими. Посилання апелянта на невідповідність суми кошторису зазначеного у договорі загальній вартості будівництва, не заслуговують на увагу, оскільки така вартість розрахована позивачем виходячи з опосередкованої вартості спорудження житла по Київській області.

Щодо застосування строку позовної давності виконавчий комітет Ірпінської міської ради зазначає, що вказані доводи ОСОБА_3 були спростовані у відповіді на відзив до позовної заяви, що була правильно врахована судом першої інстанції. Зокрема позивач зазначає, що датою початку перебігу строку позовної давності є 12 жовтня 2017 року - дата отримання відповідачем відповіді від Департаменту ДАБІ у Київській області від 05.10.2017 року за вих. №10/10-29/0510/02 підтвердження отримання ОСОБА_3 декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а отже і одночасне встановлення факту порушення відповідачем прав територіальної громади м. Ірпінь.

У відзиві виконавчий комітет Ірпінської міської ради просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішенні Вінницького міського суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №5945, продавець ОСОБА_4 від імені ОСОБА_7 передав у власність покупцю ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1000 га (забудовані землі - 0,1000 га), кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а покупець сплатив продавцю за останню 135 000 грн. (а.с.18-19 т.1).

Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №5948, продавець ОСОБА_4 від імені ОСОБА_8 передав у власність покупцю ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1000 га (забудовані землі - 0,1000 га), кадастровий номер НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а покупець сплатив продавцю за останню 135 000 грн. (а.с.21-22 т.1).

Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Нельзіним М.С. та зареєстрованого в реєстрі за №6371, продавець ОСОБА_4 від імені ОСОБА_9 передав у власність покупцю ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,1000 га (забудовані землі - 0,1000 га), кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_3, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а покупець сплатив продавцю за останню 160 000 грн. (а.с.24-25 т.1).

13.03.2012 року виконавчим комітетом Ірпінської міської ради Київської області прийнято рішення №60/23 «Про надання згоди гр. ОСОБА_3 на отримання вихідних даних для проектування об'єкту будівництва - багатоквартирного житлового будинку в АДРЕСА_1», яким надано згоду ОСОБА_3 на збір вихідних даних для проектування багатоквартирного житлового будинку на земельній ділянці, загальною площею 0,3000 га в АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_3 отримати у відділі містобудування та архітектури містобудівні умови та обстеження забудови земельної ділянки у встановленому законодавством порядку; до реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_3 укласти з виконавчим комітетом Ірпінської міської ради договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста (а.с.27 т.1).

Згідно рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 13.03.2012 року №60/25 «Про присвоєння адресного номеру земельній ділянці гр. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1», розглянувши заяву ОСОБА_3, державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_4, серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6, матеріали обстеження подані відділом містобудування та архітектури, враховуючи позитивний висновок постійної депутатської комісії з питань архітектури та капітального будівництва від 02.03.2012 року, виконком Ірпінської міської ради вирішив присвоїти об'єднаним земельним ділянкам, загальною площею 0,3000 га, які належать ОСОБА_3 та знаходяться в АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 адресний номер АДРЕСА_1 (а.с.28 т.1).

20.03.2012 року ОСОБА_3 звернувся до відділу архітектури та містобудування Ірпінської міської ради із заявою про видачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.29 т.1), а 21.03.2012 року відділом архітектури та містобудування Ірпінської міської ради були видані ОСОБА_3 містобудівні умови і обмеження земельної ділянки №0015-03-2012 по об'єкту будівництва: багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями в АДРЕСА_1 (а.с.32-36 т.1).

Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовані правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні.

Обов'язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту передбачений частиною другою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (частина перша статті 40).

Отже, в розумінні положень ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ОСОБА_3 є особою, щодо якої законом встановлено обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території (стаття 144 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

На виконання вимог наведених норм рішенням Ірпінської міської ради Київської області від 15.11.2011 року №1192-21-ІІ затверджено «Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток Інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь» (далі - Положення).

Рішенням Ірпінської міської ради від 06 листопада 2014 року затверджено «Положення про порядок залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури, що здаються в експлуатацію, на розвиток Інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь» в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.1 Положення, залучення, розрахунок розміру і використання коштів замовників будівництва об'єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури м. Ірпінь, проводиться відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та цього положення.

Згідно з частиною третьою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Аналогічна норма зазначена і у п. 2.7 Положення.

Таким чином, обов'язок звернутись до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інфраструктури відповідного населеного пункту законом покладено саме на замовника такого будівництва.

У період з 31.03.2017 року по 30.06.2017 року Північним офісом Держаудитслужби України було проведено планову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Ірпінської міської ради за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року. В ході ревізії, з метою з'ясування кількості зареєстрованих забудовниками актів, декларацій про готовність об'єкта до експлуатації на території м. Ірпінь за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, Північним офісом Держаудитслужби України було проведено зустрічну звірку в ДАБІ України. В результаті вказаної звірки встановлено перелік забудовників, якими здійснено реєстрацію декларацій про готовність об'єкта до експлуатації в період з 01.01.2014 року по 01.01.2016 року без укладання договорів про пайову участь з виконавчим комітетом Ірпінської міської ради та без сплати пайового внеску, зокрема №КС 24 від 27.06.2014 року, що підтверджується актом від 07.07.2017 року (а.с.37-40 т.1).

18.09.2017 року міський голова м. Ірпеня Карплюк В.А. з метою отримання вихідних даних для обрахування розміру пайової участі звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області із запитом про отримання інформації та копій декларацій про готовність об'єктів до експлуатації.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями в АДРЕСА_1, відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована 25 червня 2014 року.

Листом виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 17 жовтня 2017 року №01-24/2841 інформовано ОСОБА_3 про необхідність укладення договору про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Ірпінь та надіслано на його адресу проект договору, що свідчить про вчинення виконавчим комітетом Ірпінської міської ради передбачених законодавством та Положенням дій, спрямованих на укладення договору. Відповіді на цей лист не надходило.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач без достатніх правових підстав відмовляється укладати з виконавчим комітетом Ірпінської міської ради обов'язкового згідно із законом договору про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Ірпінь.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 договір не підписав. При цьому, ОСОБА_3 своїм правом подати у встановлений законом строк заяву про укладення договору про пайову участь та необхідні для цього документи, зокрема зведений кошторис розрахунку вартості будівництва об'єктів містобудування та укласти договір на умовах погоджених між сторонами не скористався.

Таким чином, договір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури між позивачем та відповідачем як до початку будівництва, так і після його закінчення всупереч вимогам закону не укладено.

Пунктом 3.7. Порядку передбачено, що спори пов'язані з пайовою участю (внеском) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Ірпеня, вирішується судом.

Колегія суддів враховує те, що участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є обов'язковою для замовника будівництва у відповідному населеному пункті, тому це зумовлює право відповідного органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання обов'язку щодо пайової участі, в тому числі в судовому порядку.

За змістом положень статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною першою статті 648 ЦК України передбачено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Частиною дев'ятою статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено істотні умови договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, якими є: розмір пайової участі, строк (графік) сплати пайової участі, відповідальність сторін.

Крім того, невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до частини п'ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Формула розрахунку величини пайової участі замовника у розвитку інфраструктури м. Ірпеня визначена пунктом 2.7 Положення та враховує, зокрема, загальну кошторисну вартість будівництва об'єкта, витрати пов'язані з придбанням та виділенням земельної ділянки, витрати пов'язані із звільненням будівельного майданчика від будівель споруд та інженерних мереж, що включають також вартість придбання знесеного майна, витрати на влаштування внутрішньо- та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Згідно абз.2 ч.5 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Так, п.2.2 Положення передбачено, що у разі, якщо кошторисну вартість будівництва об'єкта не можна визначити згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла по Київській області на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України на дату укладення договору.

ОСОБА_3 не надав до Ірпінської міської ради Київської області, ні до її виконавчого комітету, ні до суду повного переліку документів, а саме: зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва об'єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, засвідчений підписом, печаткою проектної організації або підписом і печаткою особи, яка має відповідний кваліфікаційний сертифікат, затверджений замовником та техніко-економічні показники.

Без подання таких документів не має можливості перевірити чи визначена така вартість будівництва згідно з будівельними нормами, державними стандартами і відповідними правилами, а тому розрахунок величини вартості будівництва слід здійснити на підставі показників опосередкованої вартості будівництва встановлених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України для відповідного будівництва, у спосіб визначений ст. 40 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2.2. Положення.

При цьому договір генерального підряду №25/06/12 від 25.06.2012 року (а.с.73-76 т.2) та Додаток №1 до договору (локальний кошторис) (а.с.76-80 т.2), на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, не є тими документами, які дають підстави для визначення розміру пайової участі в розумінні ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п.2.1, 2.6 Положення.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що договір про залучення коштів замовників будівництва об'єктів архітектури на розвиток інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури міста Ірпінь в редакції, запропонованій позивачем є типовим, його укладання не суперечить чинному законодавству та локальним актам виконавчого комітету Ірпінської міської ради.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про неправильність розрахунку розміру пайової участі замовника, висновку суду першої інстанції не спростовують.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної інстанції про неправильне вирішення судом першої інстанції питання застосування строку позовної давності.

Частиною 9 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 зареєстрував Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації 25 червня 2014 року, та не виконав обов'язку подання заяви та необхідних документів для укладення договору.

Декларація про готовність об'єкта до експлуатації була зареєстрована відповідачем у ДАБІ Київської області. При цьому, виконавчий комітет Ірпінської міської ради отримав у ДАБІ Київської області підтвердження отримання відповідачем декларації про готовність об'єкта до експлуатації, а отже і одночасне встановлення факту порушення прав територіальної громади м. Ірпінь лише 12 жовтня 2017 року, що підтверджується матеріалами справи (Т.1 а.с. 44- 48).

Також слід врахувати, що Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 по справі №922/5937/15 та у постанові від 15.08.2018 по справі №646/15522/15-ц зазначив, що невиконання замовником будівництва обов'язку укласти договір про пайову участь до прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва не звільняє його від такого обов'язку після прийняття в експлуатацію об'єкта будівництва.

Отже, підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності не має.

Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду у постановах від 19.09.2018 у справі № 705/6597/13-ц, від 04.07.2018 у справі №757/29988/17-ц, від 13.06.2018 у справі № 760/22825/15-ц, від 17.05.2018 у справі №127/3354/17, від 25.042018 у справі № 378/556/16-ц, від 28.03.2018 у справі №404/3424/15-ц, не заслуговують на увагу, оскільки перелічені судові рішення ухвалені судом касаційної інстанції у справах з іншими правовідносинами та за інших фактичних обставин.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову без дослідження належних та допустимих доказів зводяться до переоцінки доказів та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Такі доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного відповідачем рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні цієї справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно із оригіналом:

Головуючий В.В. Оніщук