Ухвала

24 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-3297/07

провадження № 61-17102 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», в інтересах якої діє адвокат Грекова Лариса Володимирівна, на рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на реконструйоване нежитлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на реконструйоване нежитлове приміщення літ. «А-3», загальною площею 671,3 м2, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2007року позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2010 року рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2007року скасовано, в задоволені позовних вимог відмовлено.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», в інтересах якої діє адвокат Грекова Л. В., в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Частина третя статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», в інтересах якої діє адвокат Грекова Л. В.,порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якому зазначає, що рішенням суду апеляційної інстанції було вирішено питання про права, інтереси та обов`язки іпотекодержателя майна, що було предметом спору у справі, яким на теперішній час є заявник.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії»).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Заявник не підтвердив, що є правонаступником, а також не надав доказів, яким чином оскаржуване рішення порушує його права та інтереси.

Враховуючи те, що оскаржуване судове рішення ухвалене у 2010 році, тоді як касаційна скарга подана заявником лише у 2019 році, тобто подана після спливу більше 8 років з дня постановлення рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2010 року, виключні випадки передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження заявником у касаційній скарзі не обґрунтовані, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Одночасно роз`яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 393, пунктом 1 частини третьої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», в інтересах якої діє адвокат Грекова Лариса Володимирівна, на рішення Апеляційного суду Харківської області від 16 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання права власності на реконструйоване нежитлове приміщення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова