Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 667/10079/13-ц

провадження № 61-8853св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , виконавчий комітет Комсомольської районної у м. Херсоні ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Склярської І. В., Цуканової І. В.

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, припинення спільної часткової власності, визнання права власності, визнання договору недійсним.

В січні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 та виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визнання права власності. Зустрічний позов був прийнятий судом до спільного розгляду з первісним.

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 на підставі пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року залишено без розгляду.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Частина будинку, яка належить позивачам за зустрічним позовом, збудована у післявоєнні роки і являла собою загрозу для життя та здоров`я її мешканців, у зв`язку з чим цей будинок було реконструйовано та добудовано другий поверх. Збудована будівля за розміром відповідає розміру старої будівлі, але при складанні технічного паспорту ці добудови були визначені як самовільне будівництво. У реєстрації права власності було відмовлено, оскільки ідеальні частки співвласників змінились, а ОСОБА_3 добровільно не бажає вирішити цей спір, у зв`язку з чим ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, просив суд виділити йому у натурі частку домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 липня 2014 року у складі судді Мусулевського Я. А. зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено, виділено ОСОБА_1 у власність 76/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщення та споруд: житловий будинок літ. «Ж», вартістю 183 330 грн, прибудова літ. «ж», вартістю 11 998 грн, прибудова літ. «ж1», вартістю 14 266 грн, кухня літ. «Б», вартістю 14 266 грн, санвузол літ. «Г», вартістю 2 103 грн, яма вигрібна літ. «Г», вартістю 2 466 грн, сарай літ. «Е», вартістю 2 340 грн, ворота № 3 вартістю 528 грн, загальною вартістю 231 297 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 було реконструйовано частину житлового будинку, який належить на праві часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , добудовано другий поверх. Ця будівля була визнана як самовільне будівництво, що підтверджується технічним паспортом від 08 червня 2010 року. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 06/2014 від 19 травня 2014 року визначено один варіант розподілу домоволодіння, виходячи із того, що частка вартості будівель, якими фактично користується співвласник ОСОБА_3 у загальній вартості домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , становить 24/ 100 або 6/25, а частка вартості будівель, якими фактично користується співвласник ОСОБА_1 , у загальній вартості домоволодіння за цією ж адресою становить 76/100 або 19/25. Отже, суд виділив співвласнику ОСОБА_1 будівлі та споруди, визначені у висновку експертизи.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 липня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_3 не надавав згоду на поліпшення спільного майна зі збільшенням частки ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції не мав підстав для виділення ОСОБА_1 76/100 частин домоволодіння. Суд апеляційної інстанції вказав, що співвласник має право на виділ у натурі тільки належної йому частки у спільній частковій власності, але учасники справи клопотання про призначення експертизи для визначення та виділу в натурі належної ОСОБА_1 54/100 частки в домоволодінні не заявили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року і залишити в силі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 липня 2014 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної оцінки обставинам справи, зокрема щодо проведення реконструкції житлового будинку, та поведінці ОСОБА_3 . Крім того, суд апеляційної інстанції відкрив апеляційне провадження у справі після спливу двох років з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції, не врахувавши, що ОСОБА_3 був обізнаний про наявність у провадженні суду спору між сторонами.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3 просить касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

ОСОБА_2 надала письмові пояснення, в яких вказує на наявність підстав для скасування рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

21 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справу передано до Верховного Суду і 04 червня 2019 року розподілено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 25 лютого 2011 року належить 57/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом про державну реєстрацію від 01 березня 2011 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 10 вересня 1993 року, виданого виконкомом Комсомольської районної ради народних депутатів, ОСОБА_3 належить на праві власності 43/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 було реконструйовано частину житлового будинку та добудовано другий поверх. Ця будівля булав визнана як самовільне будівництво, що підтверджується технічним паспортом від 08 червня 2010 року.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 06/2014 від 19 травня 2014 року надано один варіант розподілу домоволодіння. Так частка вартості будівель, якими фактично користується співвласник ОСОБА_3 у загальній вартості домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 становить 24/ 100 або 6/25. Частка вартості будівель, якими фактично користується співвласник ОСОБА_1 у загальній вартості домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , становить 76 / 100 або 19/25.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 357 ЦК України визначено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час розгляду справи судами, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Подібні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином досліджених доказів дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виділення ОСОБА_1 76/100 частин домоволодіння, оскільки інший співвласник домоволодіння ОСОБА_3 не надавав згоду на поліпшення спільного майна із збільшенням частки ОСОБА_1 .. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що позивачу за зустрічним позовом право було роз`яснено право на звернення з клопотанням про призначення експертизи для визначення та виділу в натурі належної йому 54/100 частки в домоволодінні. Однак, клопотання від учасників справи з цього приводу не надійшло.

Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виділення йому в натурі частки у розмірі 76/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з урахуванням будівель, які були без згоди іншого співвласника добудовані ОСОБА_1 , оскільки внаслідок такої добудови розмір часток співвласників у праві спільної часткової власності не змінився.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 та його представник не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судом першої інстанції рішення, а його копію отримали у березні 2016 року, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення статті 294 ЦПК України 2004 року, відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 липня 2014 року.

Доводи касаційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року є такими, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович