Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 488/2603/14-ц

провадження № 61-8387св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя- доповідач),

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року у складі судді Лазаревої М. Г. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 16 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

2. Позовна заява мотивована тим, що 03 червня 2006 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

3. 09 квітня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Компанією «Миколаївбудінвест» (далі - ПАТ «Миколаївбудінвест») та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким останній набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.

4. 09 квітня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», Миколаївським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву) та ОСОБА_2 укладено договір про надання часткової компенсації процентів № 52, за умовами якого Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву від імені держави відшкодував частину процентів за кредитом, наданим ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 на придбання житла. Кредит надано у порядку та на умовах, визначених договором про іпотечний кредит від 09 квітня 2013 року № 1, з наступними істотними умовами: сума кредиту - 130 000 грн 00 коп., строк 180 місяців, тобто до 08 квітня 2028 року, з внесенням ОСОБА_2 обов'язкового платежу у розмірі 70 000 грн 00 коп.

5. 09 квітня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 1/1, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати перед банком за зобов'язаннями боржника за кредитним договором.

6. Оцінкою майна станом на 15 травня 2014 року встановлено, що оціночна вартість об'єкта складає 284 111 грн 00 коп.

7. Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 19 листопада 2014 року № 19-20/199 за період з 09 квітня 2013 року по 18 листопада 2014 року кредитну заборгованість за договором про іпотечний кредит погашено на суму 42 462 грн 54 коп., з яких: 12 999 грн 96 коп. - погашено заборгованість за основним договором; 29 462 грн 58 коп. - погашено заборгованість за строковими нарахованими процентами.

8. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила:

8.1. стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 54 527 грн 00 коп., з яких: 35 000 грн 00 коп. - її первинний внесок за договором купівлі-продажу квартири; 10 250 грн 00 коп. - кошти, витрачені на ремонт квартири; 9 277 грн 00 коп. - компенсація сплачених нею коштів під час шлюбу у рахунок погашення кредитних коштів;

8.2. стягнути з відповідача вартість оцінки майна у розмірі 1 616 грн 00 коп., судовий збір - 1 664 грн 15 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року, у якому ухвалою цього ж суду від 10 жовтня 2016 року виправлено описку, ОСОБА_1 відмовлено у позові.

10. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відсутні підстави для поділу спірної квартири шляхом присудження одному із подружжя грошової компенсації, оскільки всупереч статті 71 СК України на депозитний рахунок суду не було внесено відповідної грошової компенсації.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

11. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діяла в інтересах ОСОБА_1, задоволено частково.

11.1. Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

11.2. Здійснено поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права приватної власності по 1/2 частині за кожним в квартирі АДРЕСА_1.

12. Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що вирішуючи питання про поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Оскільки жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільна річ - однокімнатна квартира, не може бути реально поділена між ними відповідно до їх часток, то суд визнав ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишив майно у їх спільній частковій власності.

Короткий зміст касаційної скарги

13. У грудні 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

14. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій є незаконними, оскільки ухвалені без з'ясування фактичних обставин справи і всупереч нормам чинного законодавства України. Суди не врахували наявність кредитних правовідносин, які виникли у зв'язку із набуттям права власності на спірне нерухоме майно, що в силу специфіки цих правовідносин щодо погашення кредиту у строк до 2028 року та сплати відсотків за його користування виключає можливість поділу нерухомого майна шляхом визнання права спільної часткової власності у рівних частинах. Позовні вимоги про поділ майна шляхом виділу часток у спільній сумісній власності подружжя позивачем не заявлялися.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

15. У березні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку із чим касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без мін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

16. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Корабельного районного суду м. Миколаєва.

17. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

18. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19. Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

20. У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

21. Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

22. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

23. Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

24. Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

25. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 03 червня 2006 року по 07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

26. 09 квітня 2012 року між ПАТ «Миколаївбудінвест» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким останній набув право власності на квартиру АДРЕСА_1.

27. 09 квітня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву та ОСОБА_2 укладено договір про надання часткової компенсації процентів № 52, за умовами якого Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву від імені держави відшкодував частину процентів за кредитом, наданим ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 на придбання житла. Кредит надано у порядку та на умовах, визначених договором про іпотечний кредит від 09 квітня 2013 року № 1, з наступними істотними умовами: сума кредиту - 130 000 грн 00 коп., строк 180 місяців, тобто до 08 квітня 2028 року, з внесенням ОСОБА_2 обов'язкового платежу у розмірі 70 000 грн 00 коп.

28. 09 квітня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 1/1, згідно з яким остання зобов'язалась відповідати перед банком за зобов'язаннями боржника за кредитним договором.

29. Згідно зі звітом про оцінку майна станом на 15 травня 2014 року оціночна вартість об'єкта оцінки складає 284 111 грн 00 коп.

30. Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 19 листопада 2014 року № 19-20/199 за період з 09 квітня 2013 року по 18 листопада 2014 року кредитну заборгованість за договором про іпотечний кредит погашено на суму 42 462 грн 54 коп., з яких: 12 999 грн 96 коп. -заборгованість за основним договором; 29 462 грн 58 коп. -заборгованість за строковими нарахованими процентами.

31. Відповідно до вимог статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а їх частки у спільному майні - рівними, незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку, якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним договором.

32. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

33. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

34. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

35. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

36. Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

37. Така умова дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

38. Отже, процедура внесення суми для відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

39. Таким чином, вирішуючи питання про поділ майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і, зокрема, відноситься до категорії неподільних речей, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

40. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

41. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов ОСОБА_1, апеляційний суд правильно виходив із того, що сторони не погодили порядок поділу нерухомого майна, яке є їх спільною сумісною власністю, однокімнатна квартира є неподільною річчю, частки сторін у цьому нерухомому майні є рівними та не є незначними, тому суд правомірно визнав за кожним із подружжя по 1/2 частині майна без його реального поділу.

42. Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не дав належної оцінки всім доводам заявника та не спростував обставин, які були викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статті 316 ЦПК України 2004 року.

43. Інші доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

44. Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.

45. Згідно зі статтею 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк