П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Куштан Б.П.,

секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 року у справі №308/12945/17 (Головуючий: Малюк В.Й.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 22.11.2017 року наказом директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» Тимко С.М. №139-К від 21 листопада 2017 року позивач звільнений з посади слюсаря-ремонтника на підставі п.4 ст.40 КЗпП України у зв'язку з прогулами без поважних причин.

Позивач вважає, що даний наказ є безпідставним та таким, що винесений з грубим порушенням діючого законодавства, оскільки у відповідності до положень п.4 ст.40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника на роботі, як протягом усього робочого дня, так і понад три години безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Наказом №122-К директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» Тимко С.М. від 04 жовтня 2017 року позивача було переміщено з 04 жовтня 2017 року в корпус №2 ДНЗ УЦПТО ПТО, що за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 8 без змін умов праці. ОСОБА_1 зазначає, що не дивлячись на те, що згідно наказу його переміщено в інший корпус без змін умов праці, на новому місці в корпусі №2 на відміну від попереднього, був відсутній необхідний робочий інвентар (станки, інструменти, прилади тощо), тобто позивача перевели в порожнє, неопалювальне приміщення з антисанітарними умовами, тобто змінились істотні умови праці. Враховуючи те, що обов'язковою умовою для переведення на іншу роботу необхідна згода працівника, яку він не давав, тому саме переведення (оскільки змінились істотні умови праці), яке в наказі звучить як «переміщення» є незаконним і підлягає скасуванню. Про «переміщення» позивача в корпус №2 він заперечував з причин відсутності робочого місця і інвентаря, про що неодноразово говорив керівництву. У зв'язку зі міною істотних умов праці позивач приходив на попереднє робоче місце, оскільки наказ про переведення вважає незаконним. Сам факт перебування позивача на попередньому місці роботи був відомий керівництву, однак, не дивлячись на це, вони складали акти про відсутність позивача на робочому місці роботи, зазначеному в наказі про переміщення.

Оскільки, саме переміщення є незаконним, то акти, які фіксували його відсутність на місці, визначеному незаконним наказом не можуть свідчити про відсутність на робочому місці.

За таких обставин вважає, що відсутні законні підстави для його звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України, що в свою чергу є підставою у відповідності до ч.1 та ч.2 ст.235 КЗпП України поновити його на роботі та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 зазначає, що неправомірні дії відповідача щодо звільнення привели до змін у його повсякденному житті (він не займається улюбленою справою) та спричинили моральні страждання і викликали негативні емоції, що вплинуло на його психологічний стан (став роздратованим, менше спілкується як із знайомими так і з членами сім'ї, відчуває пригніченість) і як наслідок, створило додаткові труднощі та незручності і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, що поки не виходить. Розмір відшкодування моральної шкоди визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль затрачених для часткового відновлення попереднього стану.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» №122-К від 04.10.2017 року про переміщення на інше робоче місце, визнати незаконним та скасувати наказ директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» №139-К від 21.11.2017 року про звільнення за прогул без поважних причин, поновити на посаді слюсаря-ремонтника ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», зобов'язати відповідача провести розрахунок та виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу на день ухвалення рішення, стягнути із відповідача на його користь 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням судуПолинець М.Ф. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» - Тимко С.М., ОСОБА_4, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» і працював на посаді слюсаря-ремонтника даного закладу.

04 жовтня 2017 року наказом директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» №122-К «Про переміщення на інше робоче місце» ОСОБА_1 слюсаря-ремонтника переміщено з 04 жовтня 2017 року в корпус №2 ДНЗ УЦПТО ПТО, що за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 8 у межах спеціальності і кваліфікації, обумовлених трудовим договором із попереднім графіком роботи та без змін умов праці, охорони праці на підставі ч.2 ст.32 КЗпП України.

Підставою для винесення даного наказу була виробнича необхідність у проведенні ряду робіт, зокрема, згідно доповідної записки завідуючого господарства даного закладу ОСОБА_5 від 22 вересня 2017 року, який звертався до директора Тимко С.М. з проханням перевести слюсаря-ремонтника ОСОБА_1 в корпус №2 ДНЗ УЦПТО, що за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 8, у зв'язку з необхідністю: запустити систему витяжки, реставрувати рейсмус, зробити поточний ремонт на торцовій пилі, відремонтувати огорожу по території об'єкта, встановити решітки на вікнах першого поверху майстерні.

Згідно до посадової інструкції слюсаря-ремонтника професійно-технічного навчального закладу, яка затверджена ДНЗ УЦПТО Тимко С.М. до обов'язків слюсаря-ремонтника входять наступні обов'язки: розбирання, ремонт, складання і випробування простих вузлів і механізмів устаткування, промивання, чищення, змащення деталей та устаткування, виконання робіт із застосуванням пневматичних електричних інструментів, шарбування деталей за допомогою механізованого інструменту, виготовлення простих пристосувань для ремонту й складання обладнання, виконання роботи з розробки, збирання й випробування різноманітного обладнання, виконання інших разових доручень директора та помічника директора по господарській частині, здійснення контролю вимірювальних приладів та стендів для діагностування, ремонту і обслуговування приладів, виконання ремонтних робіт з облаштування матеріально-технічної бази закладу, проведення ремонту, обслуговування, монтажу, демонтажу обладнання, виконання збірки, доведення, обробки, регулювання та випробування верстатів, агрегатів, штампів, інструментів і т.п..

Таким чином, виконання робіт, що були зазначені в доповідній записці ОСОБА_5 входило в коло обов'язків слюсаря-ремонтника, посаду якого і займав ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.235 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за вийнятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках передбачених законодавством.

Не вважається переведеннямна іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу протипоказану йому за станом здоров'я.

Із врахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ОСОБА_1 був переміщений на інше робоче місце в тій же організації, однак до іншого корпусу, в межах спеціальностей та кваліфікації і без змін умов оплати праці, тобто таке переміщення не потребувало згоди самого працівника відповідно до вимог ч.2 ст.32 КЗпП України.

Разом з тим,позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу про те, що у корпусі №2 відсутнє устаткування та за вказаною адресою є умови праці, що можуть становити загрозу для його здоров'я.

Так, доповідною запискою завідуючого господарством ОСОБА_5 про наявність такого устаткування: рейсмус, торцова пила, які потребують ремонту та обслуговування.

Судом обґрунтовано не взято до уваги пояснення позивача, що з посадовою інструкцією не ознайомлений, так як із посадової інструкції слюсаря-ремонтника ДНЗ УЦПТО вбачається, що така підписана позивачем із зауваженнями, що «посадова інструкція неправомірна».

Наказом директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» Тимко С.М. №139-К від 21 листопада 2017 року слюсаря-ремонтника даного закладу ОСОБА_1 було звільнено з роботи у зв'язку з прогуламибез поважних причин, тобто на підставі п.4 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк, залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов'язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо.

Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місце розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосувати інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

Згідно табелю обліку використання робочого часу за листопад 2017 року ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_1 був відсутній на роботі 03 листопада та 16, 17 листопада 2017 року та 11 і 12 жовтня 2017 року був на роботі по 5 годин кожний день, 13 жовтня 2017 року - 4 години,17 жовтня 2017 року - 3 години.

Відсутність працівника на роботі без поважних причин є порушення трудової дисципліни і ст.147 КЗпП України передбачено притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності і застосування таких видів дисциплінарного стягнення, як догана та звільнення. При цьому, за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Тобто, у випадку якщо за здійснення прогулу на працівника вже накладалося стягнення у вигляді догани, звільнити його за те ж порушення роботодавець не може. Звільнення за вчинення прогулу повинне здійснюватися із суворим додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень.

Відсутність на роботіє знаходження працівника поза територією підприємства де він відповідно до трудових обов'язків, повинен виконувати доручену йому роботу. Якщо ж працівник залишив своє робоче місце, але не залишив територію підприємства - це не може вважатися прогулом.

До прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, як звільнення, роботодавець повинен витребувати від працівника письмових пояснень після появи працівника на роботі. У разі відмови працівника від надання письмових пояснень щодо причин прогулу, необхідно скласти відповідний акт.

Згідно наказу директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» Тимка С.М. №122-К від 04 жовтня 2017 року «Про переміщення на інше робоче місце» ОСОБА_1 слюсаря-ремонтника було переміщено з 04 жовтня 2017 року у корпус 2 ДНЗ УЦПТО за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 8 у межах спеціальності і кваліфікації обумовлених трудовим договором, з попереднім графіком роботи та без змін умов охорони праці на підставі ч.2 ст.32 КЗпП України.

З 04 жовтня 2017 року робочим місцем позивача був корпус 2 ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 8.

Відсутність позивача на робочому місці у робочий час, а також небажання останнього надати директору закладу письмові пояснення про поважність відсутності на роботі стверджується актами від 20 жовтня 2017 року та від 03, 17 листопада 2017 року, доповідними завідуючого господарства ОСОБА_5 від 20 жовтня 2017 року та від 17 листопада 2017 року.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, що не виходив на робоче місце, визначене згідно наказу директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» №122-К від 04.10.2017 року «Про переміщення на інше робоче місце», а саме в корпус №2 ДНЗ УЦПТО, що знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул.Гагаріна, 8.

Посилання позивача на те, що вищезазначені акти складені відповідачем є фальсифікованими і те, що він знаходив ся на підприємстві не може бути взято до уваги, так як ним не надано жодного належного доказу на підтвердження цих обставин відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України.

Суд першої інстанціївстановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, правова норма, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано вважав, що дії ОСОБА_1, які полягали у відсутності останнього за місцем роботи, визначеному в наказі директора ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» №122-К від 04.10.2017 року понад три години в робочий час слід оцінювати саме як прогул без поважних причин і звільнення позивача проведено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства.

Витягом з протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти» №2/1 від 06.11.2017 року, оригінали яких оглянуто у суді апеляційної інстанції профспілковим комітетом надано попередню згоду на звільнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (у зв'язку з прогулами без поважних причин) з наданням йому гарантій і компенсацій при звільненні передбачених чинним законодавством.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він є головою профспілкової організації даного закладу і отримання згоди на його звільнення було проведено з порушенням норм трудового законодавства, судова колегія до уваги не приймає, так як протоколом засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації від 03 червня 2017 року обрано головою профспілкової організації - ОСОБА_6.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой