Справа № 466/7541/18 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2601/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Львів

Справа № 466/7541/18

Провадження № 22-ц/811/2601/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Бадівська О.О.

за участі: ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2018 року у складі судді Єзерського Р.Б.

у справі

за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Яремко Маркіян Вікторович, Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про розстрочку та часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

Вважає його незаконним, необгрунтованим, та таким, що прийняте з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Мотиви викладені в оскаржуваному рішенні суду зводяться до загальних приписів цивільного законодавства, які регулюють сімейні відносини та без належного обгрунтовання.

Вказує, що після розлучення із ОСОБА_3, у 2011 році він створив нову сім'ю з ОСОБА_6 та від другого шлюбу у нього народилась дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

24 червня 2014р. через хворобу померла його друга дружина, а по спливу трьох місяців після цього померла її мати - його теща. У зв'язку із цим ним було понесено значні витрати на організацією похорону дружини та тещи, а також самостійно довелось утримувати та виховувати дитину від другого шлюбу.

У порівнянні із першою дитиною, яка на даний час матеріально добре забезпечена, має хороші умови проживання та виховання у сім'ї, яка складається із двох батьків, які працюють та мають хороший заробіток, його друга дитина (донька) знаходиться у більш невигідних умовах, оскільки виховується у неповній сім'ї як дитина, яка втратила одного із батьків, відтак, потребує більшого піклування та матеріального забезпечення. Тим більше, окрім нього, у вихованні його доньки участі більше ніхто не бере та відповідно не допомагає. Разом з тим, він старається брати участь у вихованні та утриманні обидвох дітей, однак у зв'язку із відсутністю постійної роботи не має можливості в повній мірі сплачувати кошти на утримання дитини від першого шлюбу.

На даний час, він один виховую доньку від другого шлюбу, намагається забезпечити належні умови для її виховання, розвитку та проживання. Наведене підтверджується актом обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_7, складеним працівниками Відділу «Служба у справах дітей» при Шевченківській районній адміністрації.

Львівської міської ради, де вказано, що дитина проживає з батьком, який доглядає за нею сам та матеріально забезпечує її, умови проживання належні.

Окрім того, будь якого рухомого чи нерухомого майна, за рахунок якого він б зміг погасити

борг по аліментах, у нього немає, що підтверджується документами із матеріалів виконавчого провадження, що долучені до позову.

Матеріальне становище йогосім'ї значно погіршилось, йому довелося одному виховувати та утримувати дитину, поєднувати роботу із процесом виховання дитини, що в результаті призвело до зменшення заробітків необхідних для нормального існування сім'ї та для сплати аліментів.

Відтак, основною причиною виникнення у нього заборгованості за аліментами стало наявність на утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу, смерть другої дружини, відсутність регулярних доходів та важке матеріальне становище.

Враховуючи викладене. вважає, що ті обставини, що він на даний час немаєпостійного заробітку. один виховує та утримує малолітню дитину від другого шлюбу, немає у власності рухомого та нерухомого майна, є суттєвими та такими, що мають істотне значення для вирішення судом питання про часткове звільнення його від заборгованості за аліментами.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2018 року та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, просить рішення залишити без змін, у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявність на утриманні позивача іншої дитини не є підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, зазначені позивачем обставини не мають істотного значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України та не є підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у сумі 450грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 12.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

04.01.2011 року Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист, який пред'явлено до примусового виконання у Шевченківський ВДВС ЛМУЮ. 25.01.2011 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 23905343 з примусового виконання виконавчого листа (а. с. 5).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, складеного 13.06.2018 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, позивачу ОСОБА_2 нараховано заборгованість зі сплати аліментів за період з 12.10.2010 року по 13.06.2018 року у розмірі 41237,59грн. (а. с. 8 - 9).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії договору надання послуг виклику легкового автомобіля у приватної особи від 29. 06.2016 року, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_9 позивач отримує кошти за послуги по перевезенню пасажирів та щоденний заробіток його складає 300-350грн.

Згідно ст.197 СК України передбачено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості по аліментах. За позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Судом не встановлено обставин, що дають підстави звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів, а наявність дитини від іншого шлюбу не може слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що cудом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 14.02.2019 року.

Головуючий

Судді