ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 637/203/19

Провадження № 22-ц/818/3417/19

18 вересня 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів- Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року у складі судді Островської Н.І. по цивільній справі № 637/203/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначає, що 22 травня 2017 року він домовився з ОСОБА_2 щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , досягли згоди щодо предмету договору та ціни.

Він сплатив 10000 грн. ОСОБА_2 - повну вартість за житловий будинок. На підтвердження правочину відповідач написав розписку та пообіцяв згодом нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу після закінчення оформлення на його і`мя права власності на спірне нерухоме майно.

На теперішній час ОСОБА_2 відмовляється від оформлення права власності на житловий будинок і його нотаріального посвідчення.

Він користується вказаним житловим будинком і господарськими спорудами, здійснює їх ремонт.

Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 22 травня 2017 року між ним та відповідачем та визнати за ним право власності на нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не надано доказів невизнання або порушення його прав відповідачем. Незважаючи на визнання відповідачем позову правових підстав для його задоволення немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На даний час відповідач відмовляється від оформлення права власності на житловий будинок і його нотаріального посвідчення, що свідчить про необхідність захисту його прав.

Договір купівлі-продажу може бути визнано дійсним, оскільки в ньому було досягнуто згоди щодо його істотних умов, а саме предмету договору та ціни. Крім того він виконав угоду шляхом передачі грошей відповідачу, а відповідач передав йому будинок і ключі від нього.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що підстав для визнання договору дійсним та визнання права власності на спірне майно не вбачається.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 04 червня 2018 року визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 травня 2017 року ОСОБА_2 складено розписку, згідно якої він отримав від ОСОБА_1 10 000 грн. за продаж житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною третьою статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За нормами частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частинами першою, другою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (частина четверта статті 334 ЦК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає що після отримання коштів ОСОБА_2 ухиляється від виконання умов договору та оформленням правочину у встановленій законом формі.

З заяви, наданої ОСОБА_2 вбачається, що він дійсно отримав 10000 грн. від позивача, однак не має намір посвідчувати договір купівлі-продажу. Зазначає, що ринкова вартість будинку не окупує продаж, враховуючи ще необхідність державної реєстрації права власності за ним , виготовлення документації на будинок та земельну ділянку, присвоєння кадастрового номеру на інше.

Враховуючи, що відповідач категорично заперечує щодо укладення правочину, вважати, що наявні підстави для визнання його дійсним- не можна.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Частиною першою статті 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За ст. 79, 79-1 ЗК України Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем набуто у спадок після померлого ОСОБА_4 , який належав спадкодавцю згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 1991 року.

Право власності набуто ОСОБА_2 на підставі рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 04 червня 2018 року.

Дане рішення у визначеному законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, тобто, ОСОБА_2 не набув право власності на цей будинок.

За ким взагалі цей будинок зареєстрований на цей час невідомо.

Наявна в матеріалах справи копія технічного паспорту на будинок датована 2006 роком та видана на і`мя ОСОБА_4

Дані щодо державної реєстрації будинку та формування земельної ділянки відсутні, доказів щодо існування спірного майна- немає.

За таких обставин вважати, що житловий будинок є/може бути об`єктом цивільних прав не можна.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко