Справа № 489/820/19
Номер провадження 2-о/489/45/19
УХВАЛА

Іменем України

18 лютого 2019 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Тихонової Н.С., розглянувши матеріали заяви за вх. № 4021/19-Вх ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання належності документу,

встановив

13.02.2019 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, якою просила суд визнати належним ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянці ОСОБА_3 Куба, Свідоцтво про народження на імя ОСОБА_1 ОСОБА_4, актовий запис № 813 серії І-БК № 011353.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилася на території України у м. Києві, проте є громадянкою ОСОБА_3 Куби, мати заявниці є громадянкою України, на теперішній час вона переїхала на постійне місце проживання до України, у звязку з чим отримала посвідку на тимчасове місце проживання.

Проте на теперішній час вона бажає прийняти громадянство України, але у звязку з тим, що при народженні на території України її було видано свідоцтво про народження, де прізвище зазначено як «Рівера Діаз», імя як «Сусанна», з подвоєнням літерами «Н», у звязку з чим не може прийняти громадянство України.

Проте суд вважає, що обраний заявником спосіб захисту не може розглядатись у порядку окремого провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Однією з ознак справ окремого провадження є відсутність сторін із протилежними інтересами.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких наведено в ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною третьою статті 315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

З наданих суду документів вбачається, що заявник бажає визнати належним свідоцтво про народження та внести зміни до актового запису про народження стосовно написання імені та по батькові.

Порядок внесення змін в записи актів цивільного стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів цивільного стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів цивільного стану. Відмова органів реєстрації актів цивільного стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Із змісту заяви вбачається, що звернення до суду з даною заявою викликане відмовою Відділу реєстрації актів цивільного стану по Миколаївський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області внести зміни до відповідних актових записів.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням того, що орган державної реєстрації актів цивільного стану є державним органом - суб'єктом владних повноважень, уповноваженим здійснювати державну реєстрацію актів цивільного стану, яка має публічно-правову природу, спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належать до адміністративної юрисдикції.

Предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не наявність в особи особистого немайнового права.

За нормою частини статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права та їй належить право визначення предмета і підстав позову.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Положення статті 20 КАС України визначають категорії справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним. Перелік, що міститься у частині 1 вказаної статті Кодексу є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно аналізуючи норми статті 20 КАС України, а саме зміст частини 1 і 2, слід прийти до висновку, що місцевим загальним судам як адміністративним не підсудні спори з приводу зобовязання органів державної влади вчиняти певні дії.

Такі спори відносяться до юрисдикції окружних адміністративних судів, яким підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою статті 20 КАС України.

Таким чином, визнання належності документу не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд вважає, що у відкритті провадження за поданою ОСОБА_5 заявою - необхідно відмовити.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі

Керуючись п.1 ч. 1 ст.186 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_5 ОСОБА_2 про визнання належності документу- відмовити.

Повернути ОСОБА_5 ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень, сорок копійок) згідно Квитанції № 0.0..1 від 11.02.2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.С. Тихонова