Ухвала

20 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 646/286/16-ц

провадження № 61-884 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кривцової Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовомОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання недійсними кредитного договору і договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення наявних у ній недоліків. Заявникові слід було надати до суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору, або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням, у якому просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на важкий майновий стан та зазначаючи, що він отримує невелику пенсію у розмірі 1 497,00 грн, не працює та інших доходів не має. На підтвердження своїх доводів заявником додано довідку з Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова про отримання ним пенсії за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року у розмірі 7 113,97 грн, а також рахунок за спожитий ним газ та повідомлення про наявність заборгованості за спожиту електроенергію.

Оскільки ОСОБА_1 не було надано до суду касаційної інстанції доказів на підтвердження розміру його річного доходу за попередній календарний рік, з урахуванням якого суд може звільнити особу від сплати судового збору, а також доказів відсутності у нього іншого доходу, окрім пенсії, ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та продовжено строк для усунення недоліку його касаційної скарги до 22 квітня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

20 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із клопотанням, у якому повторно просить звільнити його від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги, посилаючись на те, що його майновий стан не дозволяє сплатити зазначені судові витрати внаслідок того, що він отримує невелику пенсію в розмірі 1 497,00 грн, не працює, інших доходів не має, сукупний дохід за 2018 рік становив 46 119,97 грн. Разом з тим, заявником надано довідку, видану Східним управлінням Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про те, що він з 12 жовтня 2012 року перебуває на обліку як фізична особа-підприємець. Обсяг його доходу згідно з податковою декларацією платника єдиного податку з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року склав 42 000,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року у задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявникові.

У серпні 2019 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2019 року, з урахуванням ухвали Верховного Суду від 20 вересня 2019 року про виправлення описки, у задоволені клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення наявних у ній недоліків.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням, у якому просив поновити строк на касаційне оскарження та звільнити його від сплати судового збору. Клопотання мотивував тим, що його майновий стан не дозволяє сплатити зазначені судові витрати внаслідок того, що він отримує невелику пенсію в розмірі 1 497,00 грн, не працює, інших доходів не має, сукупний дохід за 2018 рік становив 46 119,97 грн. Разом з тим, заявником надано довідку, видану Східним управлінням Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про те, що він з 12 жовтня 2012 року перебуває на обліку як фізична особа-підприємець. Обсяг його доходу згідно з податковою декларацією платника єдиного податку з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року склав 42 000,00 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення його сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі на час звернення з касаційною скаргою.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

За змістом положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Оскільки заявником на підтвердження неможливості сплати судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», на час звернення з касаційною скаргою у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором повторно надано докази, які були відхилені ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року, тому підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

На час постановлення цієї ухвали вимоги ухвали Верховного Суду від 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 не виконані, а саме: не надано документа про сплату судового збору, а тому касаційну скаргу слід визнати неподаною і повернути заявникові на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 136, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року визнати неподаною і повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Кривцова