Постанова

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 306/1286/18

провадження № 61-13813св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державне підприємство «Сетам», Свалявський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2018 року у складі судді Жиганської Н. М. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Джуга С. Д., Куштан Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам), Свалявського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області (далі - Свалянського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області) про визнання електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме: будівлі розташованої в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , проведені ДП «Сетам» 12 квітня 2018 року, недійсними.

24 травня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Свалявського районного суду від 31 травня 2018 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено та заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії по використанню нерухомого майна - будівлі телятника за адресою: АДРЕСА_1 - до вирішення справи в суді.

19 червня 2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про заміну одного заходу забезпечення позову іншим та застосування зустрічного забезпечення.

На обґрунтування заяви ОСОБА_2 послався на те, що на даний час він є власником майна будівлі телятника, про що 03 травня 2018 року видано свідоцтво про право власності і ним було укладено договір оренди нежитлових приміщень з ФОП ОСОБА_5 04 травня 2018 року і з даного часу, ОСОБА_5 приступив до використання приміщення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Свалявського районного суду від 20 червня 2018 року заяву ОСОБА_2 про заміну заходу забезпечення позову іншим та застосування зустрічного забезпечення задоволено частково.

Замінено захід забезпечення позову ОСОБА_1 до ДП «Сетам», Свалявського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про скасування електронних торгів.

Передано будівлю телятника за адресою: АДРЕСА_1 на зберігання ФОП ОСОБА_5 , місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заборона ОСОБА_2 використання майна, а саме - будівлі телятника може призвести до заподіяння збитків, тому це є підставоюдля заміни заходу забезпечення.

Не погодившись із цією ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилено, ухвалу Свалявського районного суду від 20 червня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про заміну заходу забезпечення позову та застосування зустрічного зобов'язання відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що підстав для заміни заходу забезпечення позову не було. Крім того, станом на момент подачі клопотання про заміну одного засобу забезпечення іншим та застосування зустрічного зобов`язанняОСОБА_2 не мав процесуального права звертатися до суду із клопотанням про заміну заходу забезпечення позову.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 липня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 12 квітня 2018 року ДП «Сетам» проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме: будівлі, розташованої в АДРЕСА_1 .

Набувачем майна за результатами електронних торгів є ОСОБА_2

04 травня 2018 року між власником майна ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 укладено договір № 04/05 про оренду нежитлового приміщення, який укладений строком на 2 роки.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 7 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що одним із видів забезпечення позову є передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною першою статті 156 ЦПК України передбачено, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Встановлено, що на час розгляду клопотання ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим та застосування зустрічного забезпечення іншим заявник був законним власником майна, придбаного ним при проведені електронних торгів, а саме - будівлі телятника, загальною площею 806,7 кв.м., що знаходиться у с. Родниківка Свалявського районного суду Закарпатської області.

04 травня 2018 року між власником майна ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_5 укладено договір № 04/05 оренди нежитлового приміщення, який укладений строком на 2 роки. Договором сторони передбачили відповідальність у випадку погіршення стану приміщення з вини орендаря та нанесення шкоди майну.

При таких обставинах, приймаючи до уваги обставини справи та наявний баланс інтересів учасників спору, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що заява про заміну заходу забезпечення позову є обґрунтованою.

Посилання у касаційній скарзі на відсутність у ОСОБА_2 процесуального права звертатися до суду із клопотанням про заміну заходу забезпечення позову не є обґрунтованим, оскільки така заява була подана власником спірного майна, якого ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2018 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Зазначене, на думку Верховного Суду, у достатній мірі підтверджує наявність процесуальних повноважень ОСОБА_2 на звернення у вказаній справі до суду із клопотанням про заміну заходу забезпечення позову.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило