Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 642/4562/14-ц

провадження № 61-48270св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал»,

заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року у складі судді Гримайло А. М. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2018 року у складі суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-363-07 від 29 березня 2007 року у розмірі 438 195, 62 доларів США, що еквівалентно 3 502 497 грн 59 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 010-2/07/1-363/1-07 від 29 березня 2007 року, а саме: нежитлову будівлю літера «Е-2», загальною площею 239,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про судові витрати.

У березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (далі - ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що Ленінським районним судом м. Харкова на виконання рішення суду від 24 листопада 2014 року було видано виконавчий лист № 642/4562/13-ц від 20 січня 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». На підставі вказаного виконавчого листа 02 лютого 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 46325661, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Вказувало, що 21 грудня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АРМА Факторинг» (далі - ТОВ «АРМА Факторинг») та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» було укладено договір факторингу № 21/12/2016-1, за умовами якого права кредитора за кредитним договором від 29 березня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, перейшли від ТОВ «АРМА Факторинг» до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», також до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» перейшли права іпотекодержателя за договором іпотеки № 010-2/07/1-363/1-07 від 29 березня 2007 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 березня 2017 року заяву ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», у виконавчому провадженні ВП № 46325661, що перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, щодо виконання виконавчого листа № 642/4562/13-ц від 20 січня 2015 року, виданого на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 09 березня 2017 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для розгляду заяви по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року заяву ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» у виконавчому провадженні ВП № 46325661, що перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, щодо виконання виконавчого листа № 642/4562/13-ц від 20січня 2015 року, виданого на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року у справі № 642/4562/14-ц.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 13 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

16 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із заявою про зупинення провадження у справі № 642/4562/14-ц до вирішення цивільної справи № 638/5787/17-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «АРМА Факторинг», ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал», ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» про визнання недійсним договору факторингу № 21/12/2016-1 від 21грудня 2016 року, який укладено між ТОВ «АРМА Факторинг» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року узадоволені клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 рокузаяву ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» у виконавчому провадженні ВП № 46325661, що перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, щодо виконання виконавчого листа № 642/4562/13-ц від 20 січня 2015 року, виданого на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року у справі № 642/4562/14ц.

Ухвала мотивована тим, що згідно договору факторингу від 21 грудня 2016 року до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Враховуючи, що виконавче провадження за виконавчим листом № 642/4562/13-ц від 20 січня 2015 року, виданим на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 рокуне закінчено, є підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2018 року ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» перейшли усі права ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором укладеним із ОСОБА_4

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про судове засідання. Суди попередніх інстанцій не досліджували оригінали документів на підставі яких ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» набуло право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». До участі у справі не було залучено інших правонаступників за договорами про відступлення права вимоги.

(2) Позиція заявника

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» зазначило про те, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди установили, що 24 листопада 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення у справі № 642/4562/14-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначеним рішення позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-363-07 від 29 березня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 010-2/07/1-363/1-07 від 29 березня 2007 року.

Виконавче провадження ВП № 46325661 щодо виконання виконавчого листа № 642/4562/13-ц від 20 січня 2015 року, виданого на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року, перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

21 грудня 2016 року ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» та ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» уклали договір факторингу, згідно умов якого права кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4 перейшли до ПАТ «Міжнародний інвестиційний Банк».

21 грудня 2016 року ПАТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» та ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ» уклали договір комісії, згідно умов якого права кредитора за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_4 перейшли до ТОВ «АРМА ФАКТОРИНГ».

21 грудня 2016 року між ТОВ «АРМА Факторинг» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» укладено договір факторингу № 21/12/2016-1, за умовами якого права кредитора за кредитним договором № 010-2/07/1-363-07 від 29 березня 2007 року та права іпотекодержателя за договором іпотеки № 010-2/07/1-363/1-07 від 29 березня 2007 року, перейшли від ТОВ «АРМА Факторинг» до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал».

Відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За частиною першою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (стаття 1077 ЦК України).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Відповідно до першої та другої частин статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши обставини переходу до ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними із ОСОБА_4, суди дійшли обґрунтованого висновку про заміну стягувача у виконавчому провадженні із додержанням вимог цивільного процесуального законодавства.

Доводи касаційної скарги про те, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження розглянуто судами за відсутності ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини третьої статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Крім того, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, і це вбачається з матеріалів справи, що судом апеляційної інстанції двічі було скасовано ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження у зв'язку із неналежним повідомленням ОСОБА_4, оскільки судові повістки направлені на його адресу поверталися до суду із зазначенням «за спливом терміну зберігання».

Після скасування зазначених рішень суду першої інстанції судові повістки, направлені судами попередніх інстанцій на адресу ОСОБА_4 були також повернуті до суду із зазначенням «за спливом терміну зберігання», у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції ОСОБА_4 повідомлявся про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті Судової Влади України.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Верховний Суд також вважає за необхідне зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії»).

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2018 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв