РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 556/1639/18

Провадження № 22-ц/4815/142/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів:Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

відповідач - ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року у складі судді Закревського Л.В., ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області об 11 год. 01 хв., відомості про дату складення повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.06.2018 року з нього на користь позивачки ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання дочок: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Вказував, що обставини, які мали місце на час призначення аліментів, на даний час змінилися: він не працевлаштований; постійно хворіє та змушений періодично проходити лікування як амбулаторно, так і стаціонарно, потребує періодичних обстежень в Рівненській обласній центральній лікарні та профільних медичних закладах, що, в свою чергу, унеможливлює сплачення аліментів у визначеному судовим рішенням розмірі. Просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей з 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року вказаний позов задоволено. Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано передбаченим законом правом суду змінити (зменшити або збільшити) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та обґрунтовано тим, що з часу встановлення аліментів, які стягуються на користь відповідачки з позивача, останній втратив роботу та погіршився його стан здоров'я.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленими з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду про зміну обставин, які слугують для зміни розміру аліментів. Пояснює, що позивач влаштувався на роботу на 14 днів одразу після подачі позову до суду та звільнився, коли справа була вирішена. Додає, що позивач не вперше практикує такі періодичні працевлаштування у одного і того ж підприємця, після звільнення з роботи у якого стає на облік у центрі зайнятості та отримує матеріальну допомогу. Стверджує, що зміна стану здоров'я позивача не підтверджена належними доказами, оскільки надані ним чеки про придбання медичних препаратів не містять інформації про те, що вони придбавалися саме позивачем і для нього. Наполягає на тому, що амбулаторне лікування тимчасових розладів здоров'я не є підставою для звільнення від обов'язку утримання дітей. Зауважує, що судом при ухваленні рішення не було враховано, що і відповідачка, і діти сторін мають проблеми зі здоров'ям, на підтвердження чого до справи було долучено ряд медичних документів. Вказує на порушення норм матеріального права, допущені місцевим судом, оскільки позовні вимоги позивача зводяться не до зміни розміру, а до зміни способу стягнення аліментів, а такий позов є виключним правом одержувача аліментів, але аж ніяк - їх платника. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові повністю.

У поданому на апеляційну скарзі відзиві ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що її слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Діти сторін на даний час перебувають на утриманні матері - ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Разом з тим, із заявлених позовних вимог вбачається, що ОСОБА_3 просить змінити не розмір аліментів, а спосіб їх стягнення, оскільки судовим рішенням аліменти визначені у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а вимога зводиться до встановлення аліментів у вигляді 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Така вимога позивача не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину.

Відповідно до діючого законодавства визначення розміру аліментів відбувається у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі, які визначаються з урахуванням як положень статті 182 Сімейного Кодексу України (надалі - СК України), так і положень статей 183, 184 СК України.

Розмір аліментів, який стягується з позивача на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визначений в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Законодавчо визначене формулювання «не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» вказує лише на величину аліментів, нижче якої не можуть бути стягнуті аліменти, визначені у частці від доходу відповідача.

При тому позовні вимоги позивача фактично викладені не як зміна розміру аліментів, а як зміна способу стягнення аліментів (з частки на тверду суму), проте можливість зміни способу стягнення аліментів, що раніше було визначено рішенням суду, здійснюється виключно за позовом одержувача аліментів, тобто існує відповідна імперативна заборона для платника аліментів щодо зміни способу стягнення аліментів, про що вказано вище.

У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ч. З ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Водночас, ч. 3 ст. 181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинність 08 липня 2017 року, викладено у новій редакції, а саме визначено, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення способу стягнення аліментів (в частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі) здійснюється судом виключно у спосіб, про який просить одержувач аліментів та залежить тільки від його волевиявлення. Крім цього, зміна способу стягнення аліментів, що раніше був визначений рішенням суду, здійснюється виключно за позовом одержувача аліментів.

У зв'язку з наведеним, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення.

Задовольняючи апеляційну скаргу та відмовляючи у позові, суд також враховує, що діти сторін та відповідачка маю проблеми зі здоров'ям, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться письмові докази з медичних закладів, а саме довідками, виданими Сопачівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 20.08.2018 року № 303 та висновком ЛКК № 2087 від 21.08.2018 року, консультаційними висновками Рівненської ОДЛ від 30.03.2017 року, 02.11.2017 року, 06.06.2018 року та від 10.09.2018 року, а також висновком ЛКК № 2086 від 21.08.2018 року з доданими до них обстеженнями, № 304 від 20.08.2018 року та епікриз № 170, видані КНП «Володимирецький РЦ ПМСД» Сопачівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Покликання позивача на те, що у нього відсутній дохід, що він непрацюючий, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов'язку утримання своїх дітей до повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, у зв'язку з чим відсутність доходів має тимчасовий характер, і його життєві обставини не позбавляють відповідача працевлаштуватися таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати свою неповнолітню дитину належним чином.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом

на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що місцевим судом при ухваленні рішення про зменшення розміру аліментів не було враховано положень закону положень, що регулюють підстави зменшення розміру аліментів, визначених судом, не з'ясовано у повній мірі фактичних обставин справи, не оцінено наведеного у взаємозв'язку, з огляду на що рішення суду першої інстанції в частині, оскарженій відповідачкою-позивачкою, підлягає скасуванню із ухваленням нової постанови про відмову в позові у цій частині.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 14 листопада 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Хилевич С. В.

Копія вірна: суддя-доповідач Ковальчук Н. М.