КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 382/1316/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/576/2019Головуючий у суді першої інстанції - Кисіль О.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Чобіток А.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.10.2007 року у розмірі 23 439 грн. 31 коп., а також судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 24.10.2007 року ОСОБА_1 підписав з банком Анкету-заяву, згідно з якою отримав кредит на суму 4 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При цьому, підписуючи вказану Анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір).

Разом з тим, вказує, що в порушення умов Договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував та станом на 28.05.2018 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 23 439 грн. 31 коп., з яких: 3 884 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 10 015 грн. 54 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 185 грн. 52 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 104 грн. 25 коп. - (процентна складова).

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 23.10.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 9 929 грн. 56 коп. заборгованості за кредитним договором та 740 грн. 04 коп. судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 38-43).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовом задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на помилковість висновку суду про неукладеність між сторонами кредитного договору, адже відповідач, користуючись кредитними коштами, висловив свою згоду як з формою договору, так і з його умовами (а.с. 51-55).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.12.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 66, 67).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.12.2018 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с. 69).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.12.2018 року зупинено апеляційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц (а.с. 70-72).

Ухвалою від 25.03.2019 року поновлено провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження (а.с. 77, 78).

Ухвалою від 25.03.2019 року зупинено апеляційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 342/180/17-ц (а.с. 81-83).

Ухвалою від 29.08.2019 року поновлено провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.10.2007 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк», в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 24.10.2007 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує у повному обсязі та станом 28.05.2018 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 23 439 грн. 31 коп., з яких: 3 884 грн. 00 коп. - тіло кредиту; 10 015 грн. 54 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8 185 грн. 52 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 104 грн. 25 коп. - (процентна складова).

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також розрахунок заборгованості.

Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем фактично було отримано 3 884 грн. 00 коп.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1

Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, а також погодженої сторонами базової процентної ставки в місяць у розмірі 2 %, тобто 20 % річних, не містить інших даних про умови кредитування.

В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за договором кредиту.

Крім того, оскільки кошти у розмірі 3 884 грн. 00 коп., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 884 грн. 00 коп.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми процентів за користування кредитних коштів,слід зазначити наступне.

Як вже зазначалося вище, в анкеті-заяві сторони погодили базову процентну ставку за кредитом у розмірі 2 % в місяць, тобто 20 % річних.

Однак, з наданого банком до суду розрахунку вбачається, що розмір відсоткових ставок станом на 25.10.2007 року становив 24 % річних.

В свою чергу, відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

При цьому, у відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Таким чином, встановивши, що збільшення розміру процентної ставки не врегульовано умовами кредитного договору, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до спірних правовідносин положення ст. 1048 ЦК України та стягнуто з відповідача на користь позивача суму процентів за користування кредитними коштами в період з 25.10.2007 року по 28.05.2018 року на рівні облікової ставки Національного Банку України, у розмірі 4 691 грн. 31 коп.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

А.О. Чобіток