Справа №704/701/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Кравчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань в режимі відеоконференції з ДУ «Уманська виправна колонія № 129» цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- Орган опіки та піклування Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Уманського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В якості третьої особи в позові вказано - Орган опіки та піклування Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 має малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В позові вказано, що вироком Апеляційного суду Черкаської області від 12.03.2010 р. ОСОБА_2 була засуджена за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.4, 115 ч.2 п.п. 6, 12 КК України і їй було призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. При цьому, розпорядженням Тальнівської райдержадміністрації за № 110 від 18.03.2010 р. малолітньому ОСОБА_4 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі вироку Апеляційного суду Черкаської області від 12.03.2010 р. Відповідно до розпорядження № 152 від 09.04.2010 року було утворено прийомну сім'ю, на базі родини ОСОБА_5 та ОСОБА_1, та їм надано статус прийомних батьків і влаштовано до прийомної сім'ї, з 09.04.2010 року, на виховання та спільне проживання дитину, позбавлену батьківського піклування- ОСОБА_4. В позові вказано, що дитина проживає у прийомній сім'ї протягом 8 років. Також, в позові зазначено, що дитина забезпечена та повністю адаптувалася до нормальних сімейних відносин і відчуває себе повноправним членом в прийомній сім'ї. Одночасно, позивач в позові зазначила, що відповідач, перебуваючи в місцях позбавлення волі, жодного разу не поцікавилась життям дитини, її здоров'ям, навчанням, умовами життя, не зверталась до органів опіки та піклування, щоб отримати будь-яку інформацію відносно сина. На підставі вищевикладеного позивач звернулась з позовом до суду та просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її сина ОСОБА_4, а також стягнути з ОСОБА_2 «…на користь тих установ чи громадян, на чиєму утриманні буде знаходитись дитина до її повноліття, або до усиновлення, підлягаючи індексації відповідно до закону аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частина всіх видів доходу щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку….».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задоволити їх в повному обсязі. При цьому, вона пояснила, що залишення дитини в прийомній сім'ї відповідатиме інтересам дитини, оскільки він уже тривалий період часу (протягом 8 років) живе з нею та її чоловіком в прийомній сім'ї і донедавна вважав їх рідними батьками. Позивач пояснила, що коли вона була на курсах підвищення кваліфікації, її пояснили, що дитині треба розказати правду про її походження і вона повернувшись зразу ж розповіла дитині, що вона не його рідна мама. Почувши це, дитина чітко висловилася, що вона хоче жити з прийомною мамою і боїться повертатися до рідної мами, оскільки він її не знає і ніколи не бачив. Позивач зазначала в своїх поясненнях в суді, що відповідач ОСОБА_2, будучи одинокою матір'ю та маючи на утриманні дитину, якій виповнилося чуть більше року, не думала про долю дитини та вчинила спільно з іншим сином злочини, передбачені ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 115 КК України ( умисні корисливі злочини), за що в даний період часу відбуває покарання. Також вона вказувала, що вказані умисні корисливі злочини ОСОБА_2 вчинила спільно з її сином, який також був засуджений, тому вона вважає, що відповідач не зможе забезпечити меншого сина належним вихованням і створити для нього умови проживання до яких він звик. Позивач пояснила, що за весь період часу, коли дитина знаходиться у них, відповідач життям дитини не цікавиться, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає і не виконує покладені на неї законодавством обов'язки, як рідна мати. ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відповідає інтересам дитини, яка до них звикла і бажає проживати з ними. Також позивач зазначила, що вони належним чином піклуються про фізичний та моральний розвиток дитини, він відвідує гурток англійської мови, має вроджені хронічні захворювання ( атопічний дерматит, дві гемангіоми, неправильний прикус) та потребує постійного лікування та контролю за станом здоров'я ( проведення УЗІ, тощо).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні категорично не погодилася з вимогами, що викладені в позові і наполягала, що після звільнення з місць позбавлення волі вона дитину забере. При цьому, за час перебування справи в суді, з червня 2018 року, отримавши позовну заяву з додатками та ухвалу від 07.08.2018р. у встановлений законодавством термін, відзив на позовну заяву не надала та будь-яких доказів на підтвердження її позиції з приводу не визнання позову до суду не надала та не ставила питання про їх витребовування. Відповідач в судовому засіданні не могла назвати адресу помешкання, за якою вона буде проживати разом із дитиною та джерела доходів, а тільки пояснила, що буде проживати з «сином» ОСОБА_7, який був засуджений разом із нею і після звільнення з місць позбавлення волі хотів спілкуватися з братом, однак йому не дали такої можливості.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Тальнівської районної державної адміністрації в судовому засіданні вказувала на наявність підстав для задоволення позову та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_4, що буде відповідати інтересам дитини. Кравчук Н.В. в судовому засіданні пояснила, що мати після вилучення дитини ніякої цікавості з приводу її долі не виявляла, з дитиною не спілкується. також, вона підтвердила, що після звільнення з місць позбавлення волі старший син відповідача в телефонному режимі виявив бажання зустрітися з братом ОСОБА_4, однак, після погодження часу зустрічі з прийомною сім'єю, на зустріч він не з'явився. інші члени сім'ї ОСОБА_2 за відповідний період часу з клопотаннями про зустріч з дитиною не зверталися та долею дитини не цікавилися.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, пояснення та висновок органу опіки і піклування Тальнівської районної державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з даними свідоцтва про народження ( серія НОМЕР_1 від 21.01.2009 року),- ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_4, батьками записані: «ОСОБА_8 - батько, ОСОБА_2 - мати.» (актовий запис № 13) (а.с. 8).

Відповідно до вироку Апеляційного суду Черкаської області від 12.03.2010 року ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч.2 п.п. 6,12, 187 ч.4, 304 ч.1 КК України і її було призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. За вказаним вироком також було засуджено до позбавлення волі ОСОБА_7. (а.с.11)

Згідно висновку Тальнівської райдержадміністрації Черкаської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 за № 171/01-16 від 16.02.2018 р. Тальнівська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.12)

Відповідно до розпорядження Тальнівської райдержадміністрації Черкаської області від 18.03.2010 р. за № 110 було надано малолітньому ОСОБА_4 статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.14)

Згідно розпорядження Тальнівської райдержадміністрації Черкаської області за № 152 від 09.04.2010 року про утворення прийомної сім'ї на базі родини ОСОБА_5, ОСОБА_1 та передачу до неї на виховання і спільне проживання дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.13)

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.02.2018 р., затвердженого начальником служби у справах дітей Тальнівської райдержадміністрації було встановлено, що стосунки в сім'ї дружні, прийомні батьки переймаються долею дитини, переживають за нього, приділяють достатньо уваги вихованню та навчанню хлопчика, для дитини створені всі умови для проживання та розвитку, дитина забезпечена всім необхідним: одягом, взуттям, повноцінним харчуванням. (а.с.10).

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї та дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в судовому засіданні вказував, що він хоче проживати з прийомною мамою «ОСОБА_1», а рідну маму він не знає і ніколи її не бачив.

Ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року , вказує, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Підстави, порядок та правові наслідки позбавлення особи батьківських прав щодо своєї дитини (особи до досягнення нею повноліття - ст. 6 СК України) визначенні статтями 164-166 СК України.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною 2 ст.164 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Проте, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 своєї Постанови №3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення та поновлення батьківських прав » позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 150 СК України передбачено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Отже, беручи до уваги викладені обставини та відповідні їм правовідносини, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню в частині позбавлення батьківських прав. Суд вважає доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що буде відповідати інтересам дитини.

Також в позові ставиться питання про стягнення аліментів з відповідача, однак прохальна частина позову в цій частині сформульована не чітко, а альтернативно, тобто ставиться питання позивачем, що аліменти мають бути стягнуті на користь тих установ чи громадян, на чиєму утриманні буде знаходитись дитина.

Згідно ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як зазначено в ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Положеннями ст. 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини, оскільки будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині позивач не надала та не ставила питання про їх витребування.

Керуючись ст.ст. 164, 165 СК України, ст.ст. 11, 77, 89, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа- Орган опіки та піклування Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка на даний час перебуває в місцях позбавлення волі, батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Апеляційного суду Черкаської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко