ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/508/19 Справа № 201/2340/17 Суддя у 1-й інстанції - Ходаківський М.П. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у подальшому змінено назву на ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту №204/144, за умовами якого банк надав останній грошові кошти у розмірі 148000 доларів США зі сплатою 13,50% річних з кінцевим терміном повернення 13 серпня 2033 року. Згідно з умовами додаткових угод від 20 жовтня 2008 року та від 30 липня 2009 року розмір ліміту зобов`язань склав 161446,89 доларів США з кінцевим поверненням погашення кредиту до 14 серпня 2038 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ним та банком було укладено договір поруки № 206/144 від 15 серпня 2008 року, за умовами якого він зобов`язався відповідати у повному обсязі перед банком за виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, який діє до повного виконання всіх вимог забезпечених порукою, що не є строком припинення поруки. Строк виконання основного зобов`язання, з якого починається відлік шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя настав 17 січня 2009 року. 06 вересня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до нього та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, який у подальшому було залишено без розгляду. Згідно із розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість виникла 16 грудня 2008 року, а тому строк виконання основного зобов`язання настав 17 січня 2009 року та шестимісячний строк для пред`явлення вимог до нього, як поручителя, щодо зобов`язань за кредитом закінчився 18 червня 2009 року, а отже порука за кредитним договором №201/144 від 15 серпня 2008 року припинилась 18 червня 2009 року. У зв`язку із викладеним позивач просив суд визнати припиненою поруку за договором поруки №206/144 від 15 серпня 2008 року, укладеного між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки № 206/144 від 15 серпня 2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Стягнуто пропорційно з ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останнім судовий збір у розмірі 640 грн., тобто по 320 грн. з кожного (а.с. 108-111).

З таким рішенням не погодився ПАТ «Укрсоцбанк», подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 15 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 204/144, відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 148000 доларів США зі сплатою 13,50% річних на строк до 13 серпня 2033 року, а позичальник зобов`язався погасити заборгованість в обумовлені договором строки (а.с. 11-12).

Згідно із п. 1.1.1 кредитного договору сторони встановили графік та порядок погашення суми основної заборгованості шляхом виплати щомісячних платежів протягом усього часу дії договору в розмірі 493 доларів США, до 15 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2008 року.

Пунктом 2.4.5 кредитного договору передбачена сплата процентів за користування кредитом не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

Відповідно до п. 4.4 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 15 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_1 укладено договір поруки № 206/144, за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту (а.с. 18, 19).

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором банком нарахована заборгованість, яка станом на 19 серпня 2016 року становила 399 475,52 доларів США, що складається із: заборгованості за кредитом 159967,89 доларів США, заборгованості за відсотками 161641,43 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 13787,29 доларів США, пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 64078,91 доларів США.

Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснила 15 жовтня 2008 року, що підтверджується розрахунком кредитної заборгованості (а.с. 28). Наступний платіж згідно з умовами кредитного договору (п. 1.1.1 кредитного договору), позичальник повинен був здійснити у строк «до 15 листопада 2008 року».

Про порушення позичальником умов кредитного договору банк дізнався 15 листопада 2008 року. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, в силу ч.4 ст. 559 ЦК України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог про припинення поруки.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з п. 6.2 договору поруки № 2016/144 від 15 серпня 2008 року, укладеного між сторонами, цей договір діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, зазначених у п.п. 2.1.1-2.1.3 цього договру (а.с.24).

Отже, в розумінні ст.ст. 251, 252 ЦК України, договором поруки не встановлено строку припинення поруки.

З матеріалів справи вбачається, що погашення кредиту за умовами кредитного договору визначено періодичними платежами згідно графіку (а.с.11, 93).

Таким чином, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Такі висновки щодо застосування зазначених норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року № 14-145цс18.

З матеріалів справи вбачається між банком та ОСОБА_2 30 липня 2009 року було укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору кредиту № 204/144 від 15 серпня 2008 року, пунктом 3 якої передбачено, що сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 1.2 Договору, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов`язання за договором (а.с.93, 94).

Згідно розрахунку заборгованості останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 здійснила 15 жовтня 2008 рок (а.с.28).

Наступний платіж згідно з умовами кредитного договору (п. 1.1.1 кредитного договору), позичальник повинен був здійснити у строк до - 15 листопада 2008 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору щодо погашення заборгованості, змінився строк виконання основного зобов`язання, а тому перебіг передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку почався від дати коли банк дізнався про порушення позичальником зобов`язання щодо сплати чергового платежу й не виконання умов кредитного договору щодо дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкції в повному обсязі на 31 календарний день прострочення виконання зобов`язання.

Однак, банк не пред`явив вимоги до поручителя у шестимісячний строк від цієї дати.

Сторонами не заперечується, що таку вимогу було пред`явлено банком лише у вересні 2016 року шляхом звернення до суду з відповідним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (цивільна справа № 201/12497/16-ц). Ухвалою суду від 07 вересня 2016 року було відкрито провадження у вказаній справі, а ухвалою від 18 січня 2017 року позовну заяву було залишено без розгляду.

З позовною заявою про припинення поруки позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 13 лютого 2017 року (а.с.5-7).

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про припинення поруки.

Доводи апеляційної скарги банку стосовно того, що останній платіж за кредитним договором було здійснено 13 травня 2010 року не підтверджуються належними доказами по справі, а також не спростовують висновку суду щодо припинення поруки, оскільки, як було зазначено вище, з вимогою до поручителя банк звернувся у вересні 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що порука не є припиненою є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді