ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11134/17

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/199/19

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарями Шкарупою Ю.В., Зіньковець О.О.,

позивач ОСОБА_2,

відповідачі: Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради,

Публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про зобов'язання вчинити певні дії,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду - 30 жовтня 2018 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради, ПАТ «Облтеплокомуненерго», в якому просив зобов'язати ПАТ «Облтеплокомуненерго» перерахувати пільгу за період з 01 листопада 2009 року по 01 липня 2016 року з розрахунку 50 % знижки на гарячу воду на 4 членів сім'ї, з 01 травня 2017 року - на 5 чоловік згідно соціальної норми і 50 % знижки на 74,1 кв.м квартирної площі; зарахувати 7914,79 грн, а саме 4063,91 грн незаконно стягнуті з його пенсії та сплачені авансом 3850,88 грн як подальшу оплату за наступні періоди; надавати в подальшому 50 % знижки на всіх 5 членів сім'ї на теплопостачання та гарячу воду відповідно до встановлених соціальних норм. Просив також зобов'язати УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради поновити надання субсидії з 01 травня 2017 року; повернути на його рахунок зекономлену за період з жовтня 2016 року по травень 2017 року субсидію за опалення в сумі 920,08 грн як незаконно утриману, зарахувавши її як оплату на наступні розрахункові періоди; перерахувати 50 % пільги за опалення, гарячу та холодну воду, газ та квартплату на всіх членів сім'ї, починаючи з листопада 2014 року по жовтень 2015 року і з 01 травня 2017 року до часу поновлення надання субсидії.

У мотивування заявлених вимог зазначив, що має інвалідність І групи, яка пов'язана з проходженням військової служби, у зв'язку з чим має пільги щодо оплати комунальних послуг, передбачені п. 5 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Всупереч наведеній нормі відповідачі надають 50-відсоткову пільгу на оплату опалення та гарячого водопостачання лише на нього і дружину, незважаючи на те, що разом з ним однією сім'єю проживають ще двоє дітей та онука. Крім цього, 50-відсоткова пільга надається не на всю площу квартири, а тільки на 52,5 кв.м.

Також вказує, що у період розгляду судом касаційної інстанції справи за позовом ПАТ «Облтеплокомуненерго» про стягнення заборгованості, з його пенсії незаконно були стягнуті 4063,91 грн, які, на його думку, підлягають поверненню, як і сплачена ним на вимогу ПАТ «Облтеплокомуненерго» сума 3850,88 грн, що була нарахована відповідачем і відображена у квитанціях як заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач у справі ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 75). Ухвалою від 12 липня 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова залучив ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі у справі як правонаступників позивача ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 95-96).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2018 року позовну заяву в частині позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради, ПАТ «Облтеплокомуненерго» про зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (т. 1 а.с. 188-189). Вказана ухвала суду позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Рішенням від 29 жовтня 2018 року та додатковим рішенням від 13 листопада 2018 року Деснянський районний суд м. Чернігова позов ОСОБА_2 задовольнив частково. Зобов'язав ПАТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок пільги в періоди з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2011 року, з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2015 року, з 01 травня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 з розрахунку 50 % знижки на гарячу воду на 4 членів сім'ї на квартиру АДРЕСА_1 та зарахувати переплату у вказані періоди у зв'язку з не нарахуванням пільги в рахунок майбутніх платежів. Зобов'язав ПАТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок пільги в періоди з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2011 року, з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2015 року, з 01 травня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 з розрахунку 50 % знижки на послуги опалення на квартиру АДРЕСА_1 та зарахувати переплату у вказані періоди у зв'язку з не нарахуванням пільги в рахунок майбутніх платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вирішив питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Облтеплокомуненерго», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при вирішенні спору неправомірно застосував рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99, зокрема, дійшов невірного висновку, що до членів сім'ї військовослужбовців відноситься будь-який член сім'ї військовослужбовця, при цьому питання проживання разом з позивачем та ведення разом з ним його дітьми спільного господарства судом не досліджувалось.

Представник відповідача зазначає, що, застосовуючи до спірних правовідносин указане рішення суду, районний суд не врахував, що при його ухваленні для визначення змісту терміну «член сім'ї військовослужбовця» враховувалось чинне станом на 03 червня 1999 року законодавство, але на час спірних правовідносин вже був прийнятий Бюджетний кодекс України, п. 5 ст. 51 якого визначено, що при наданні пільг до членів сім'ї пільговика належать дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти.

Вказує, що судом, з посиланням про наявність остаточного рішення суду від 30 листопада 2017 року щодо спору між сторонами, проігнорована заява ПАТ «Облтеплокомуненерго» про застосування строку позовної давності, оскільки позовні вимоги заявлені за період з 01 листопада 2009 року по 01 травня 2017 року, а позов до суду подано 14 листопада 2017 року, що суперечить приписам ст. 267 ЦК України.

Звертає увагу на той факт, що районний суд, у порушення ст. 20 ЦПК України, об'єднав в одне провадження вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, зокрема, вимога до УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

У наданому відзиві представник позивача, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить рішення суду від 29 жовтня 2018 року та додаткове рішення від 13 листопада 2018 року залишити без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що законність вимог даного позову встановлена постановою Верховного Суду від 07 червня 2018 року, і така обставина, в силу п. 4 ст. 82 ЦПК України, при розгляді даної справи доказуванню не підлягає.

Представник вважає посилання відповідача на положення Бюджетного кодексу України, якими відмінено рішення Конституційного суду щодо надання 50-відсоткової пільги на повнолітніх дітей, безпідставними, оскільки у відповідності до положень Конституції України ні Бюджетний кодекс, ні Закон про Державний Бюджет України не можуть скасовувати або змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій, передбачених іншими законами України, про що і зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 30 листопада 2010 року у справі № 22-рп/2010.

Відповідачем УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача, її представника та представника ПАТ «Облтеплокомуненерго», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині із закриттям провадження у справі у цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Облтеплокомуненерго» у відповідні періоди безпідставно не нараховувало ОСОБА_2 пільгу, передбачену ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у вигляді 50-відсоткової знижки плати за централізоване опалення та гаряче водопостачання. Визначаючи періоди, за які зобов'язав товариство здійснити перерахунок пільги, суд вказав про наявність судового рішення, яке набрало законної сили і дає підстави зобов'язати відповідача провести перерахунок пільги з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2011 року, з 01 травня 2014 року по 30 вересня 2015 року та з 01 травня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (день смерті особи-пільговика). Наявність судового наказу, яким було стягнуто заборгованість за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2014 року і який на час розгляду даної справи судом не скасований та фактично виконаний, є підставою для відмови у задоволенні позову за вказаний період. Оскільки ОСОБА_2 перебував на обліку як одержувач субсидії з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2017 року, і у даний період пільги на комунальні послуги не нараховувались, отже вимоги за період з 01 жовтня 2015 року по 01 липня 2017 року суд визнав безпідставними.

Вказуючи про необхідність проведення перерахунку пільги саме на 4 членів сім'ї, суд першої інстанції звернув увагу, що нарахування пільг онуці ОСОБА_2, яка була зареєстрована за місцем проживання особи-пільговика з 26 липня 2016 року, суперечитиме приписам ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст. 51 Бюджетного кодексу України та ст. 64 ЖК України.

Також суд зазначив, що сторонами не було проведено взаємозвірки між нарахованими і сплаченими сумами комунальних послуг та не було надано розміру недонарахованої пільги, тому перерахунок слід провести із зарахуванням переплати у вказані періоди у зв'язку з ненарахуванням пільги в рахунок майбутніх платежів.

Районний суд констатував, що вимога про надання у подальшому 50 % знижки на всіх 5-х членів сім'ї на теплопостачання та гарячу воду відповідно до встановлених соціальних норм не підлягають задоволенню, оскільки викладені на майбутнє, а тому не відновлюють порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до УПСЗН Деснянської у м. Чернігові ради, районний суд вказав, що управління не має відношення до утриманої з рахунку ОСОБА_2 зекономленої за період з жовтня 2016 року по травень 2017 року субсидії за опалення в сумі 920,08 грн; на рахунок управління дані кошти не надходили, а були повернуті ПАТ «Облтеплокомуненерго» до Державного бюджету України відповідно до порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії, що надаються населенню для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Облтеплокомуненерго» не оскаржується, тому, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з наведеним вище висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що станом на 23 жовтня 2017 року у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані: наймач ОСОБА_2 - з 08 квітня 1997 року, його дружина ОСОБА_2 - з 08 квітня 1997 року, син ОСОБА_4 - з 23 грудня 2006 року, дочка ОСОБА_5 - з 08 квітня 1997 року та онука ОСОБА_6 - з 09 серпня 2016 року, що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (т. 1 а.с. 4).

ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, мав інвалідність І групи через захворювання, яке пов'язане з проходженням військової служби (т. 1 а.с. 3).

ПАТ «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 що не заперечується сторонами у справі.

На підставі ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року ОСОБА_2 за свого життя мав право на отримання 50-відсоткової знижки з оплати житлово-комунальних послуг. Так, ч. 5 ст. 12 Закону встановлено, що військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім'ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю внаслідок війни I групи та доглядає за ним, за умови що особа з інвалідністю внаслідок війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Рішенням від 30 жовтня 2017 року Апеляційний суд Чернігівської області відмовив у задоволенні позову ПАТ «Облтеплокомуненерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 1172,32 грн за період з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2011 року (т. 1 а.с. 5-7).

Дійшовши такого висновку, суд апеляційної інстанції зазначив, що у період, за який позивачем нарахована заборгованість з теплопостачання, у квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_2 та їх діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Повнолітні діти ОСОБА_2 у період часу з листопада 2009 року по грудень 2011 року не перебували в зареєстрованому шлюбі, мали досить молодий вік та не отримували заробітної плати, стипендії, спільно проживали зі своїми батьками однією сім'єю, вели спільне господарство та перебували на повному утриманні з боку ОСОБА_2, а тому диференційовано у даному конкретному випадку відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали право на пільги у період часу, за який виникла заборгованість по оплаті за спожиті послуги внаслідок непоширення пільг, якими користувався ОСОБА_2 та члени його сім'ї.

Вказані обставини в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню в даній справі не підлягають. З урахуванням наведеного колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про наявність підстав для зобов'язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок пільги за період з 01 листопада 2009 року по 31 грудня 2011 року з розрахунку 50-відсоткової знижки на гарячу воду на 4-х членів сім'ї.

У подальшому ПАТ «Облтеплокомуненерго» нарахувало заборгованість з оплати наданих послуг на квартиру АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2014 року у сумі 1692,90 грн. На підставі поданої ПАТ «Облтеплокомуненерго» заяви про видачу судового наказу 25 липня 2014 року Деснянський районний суд м. Чернігова видав судовий наказ про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вищевказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору (т. 1 а.с.169-170).

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 11 липня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2-н/750/1108/14, виданого 09 жовтня 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 1723,35 грн було закінчено у зв'язку з фактичним виконанням рішення (т. 1 а.с. 150).

Враховуючи те, що вказаний вище судовий наказ судом скасований не був та фактично виконаний у повному обсязі, районний суд, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, не знайшов законних підстав для здійснення перерахунку пільги за період з 01 січня 2012 року по 30 квітня 2014 року, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради як одержував субсидії з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2017 року (т. 1 а.с. 27).

Згідно з п. 4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 (в редакції станом на 01 травня 2017 року), у разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються.

Оскільки ОСОБА_2 перебував на обліку як одержував субсидії з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2017 року, тому у вказаний період пільги на комунальні послуги, передбачені ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», йому не нараховувались, отже позовні вимоги про зобов'язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» перерахувати пільгу за період з 01 жовтня 2015 року по 30 квітня 2017 року є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, про що вірно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про безпідставне посилання районного суду на рішення Конституційного Суду України, оскільки вони ґрунтуються на довільному та невірному тлумаченні скаржником положень правових норм.

Так, у п. 6 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03 червня 1999 року у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч.ч. 4, 5 ст. 22 ЗУ «Про міліцію» та ч. 6 ст. 22 ЗУ «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї» зазначено, що стосовно поняття «член сім'ї» Конституційний Суд України виходить з об'єктивної відмінності його змісту залежно від галузі законодавства. Використаний законодавцем підхід до визначення членів сім'ї стосовно інших правовідносин за аналогією можна застосувати і для тлумачення поняття «член сім'ї» у контексті п. 6 ст. 12 ЗУ «про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Право на отримання 50 % знижки на оплату жилої площі та комунальних послуг для дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця, який загинув, помер, пропав безвісті або став інвалідом під час проходження військової служби, працівника міліції чи особового складу державної пожежної охорони, виникає за наявності лише однієї умови - належності до сім'ї суб'єкта права на зазначені пільги.

Суттєвим правовим чинником для визначення кола осіб, яким надається право на пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, є факт їх спільного проживання з суб'єктом права на такі пільги. Це випливає з наведених положень ст. 64 ЖК України, інших законів України та міжнародних угод, які стали невід'ємними складовими національного законодавства.

Оскільки відповідно до абз. 7 п. 8 рішення Конституційного Суду України деякі обмеження для осіб, що належать до категорії «член сім'ї» , який перебуває на утриманні військовослужбовця, щодо віку, працездатності і сукупного середньомісячного доходу доповнюються обов'язковою вимогою спільного проживання, сам по собі факт досягнення дитиною, як членом сім'ї повноліття без встановлення обставин спільного проживання не може свідчити про те, що вимога про 50-відсоткову знижку на надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на повнолітніх дітей не поширюється.

Апеляційний суд погоджується з доводами позивача відносно того, що положеннями ст. 22 Конституції України визначено недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, а отже посилання відповідача на необхідінсть застосування при вирішенні спору норм Бюджетного кодексу України, оскільки останній був прийнятий за часом пізніше, ніж наведене вище рішення Конституційного Суду України, не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, районний суд правильно визначив наявність законних підстав для зобов'язання ПАТ «Облтеплокомуненерго» провести перерахунок пільги з розрахунку 50 % знижки на гарячу воду на 4-х членів сім'ї, тобто без нарахування пільг онуці ОСОБА_2, яка не відноситься до члена сім'ї пільговика, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що діти позивача на час виникнення та існування спірних відносин разом із ним не проживали.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягає задоволенню заява ПАТ «Облтеплокомуненерго» про застосування строку позовної давності до вимог, що були заявлені за період 01 листопада 2009 року по 14 листопада 2013 року з тих підстав, що між сторонами існував судовий спір з приводу заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, який остаточно був вирішений лише 30 листопада 2017 року рішенням Апеляційного суду Чернігівської області, а отже про порушення своїх прав позивач дізнався лише наприкінці 2017 року і звернувся з даним позовом у межах трирічного строку позовної давності.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині вирішенні позовних вимог до УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради підлягає скасуванню із закриттям у цій частині провадження по справі, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 фактично оскаржує саме дії органу власних повноважень - УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради з приводу прийнятого останнім рішення по зняттю субсидії, та його бездіяльність щодо неповернення зекономленої субсидії та ненарахування пільг за житлово-комунальні послуги.

Отже, на думку колегії суддів, заявлені ОСОБА_2 вимоги до УПСЗН Деснянської районної у м. Чернігові ради про зобов'язання поновити надання субсидії з 01 травня 2017 року, повернути зекономлену за період з жовтня 2016 року по травень 2017 року субсидію за опалення в сумі 920,08 грн як незаконно утриману, зарахувавши її як оплату на наступні розрахункові періоди; перерахувати 50 % пільги за опалення, гарячу та холодну воду, газ та квартплату на всіх членів сім'ї, починаючи з листопада 2014 року по жовтень 2015 року і з 01 травня 2017 року до часу поновлення надання субсидії, мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а тому судове рішення слід скасувати у зазначеній частині із закриттям у цій частині провадження у справі відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 367, 374, 375, ч. 1, 2 ст. 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2018 року в частині вирішених вимог до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради - скасувати і провадження у справі в цій частині закрити. Роз'яснити заявникові, що розгляд цих вимог віднесено до суду адміністративної юрисдикції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 лютого 2019 року.

Головуючий: Судді: