Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 242/2543/16-ц

провадження № 61-33434св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Донецької області у складі колегії суддів: Мальованого Ю. М., Дундар І. О., Соломахи Л. І., від 04 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, що 24 вересня 2009 року між банком та

ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок несвоєчасної сплати боржником щомісячних платежів за користування кредитними коштами виникла заборгованість, яка станом на 10 травня 2016 року становила 21 619,99 грн, із яких: 1 884,41 грн - тіло кредиту; 15 129,87 грн - проценти за користування кредитом; 3 100 - пеня та комісія; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 005,71 грн - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області у складі судді Пирогової Л. В. від 11 травня 2017 рокупозов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 014,28 грн, яка складається із: 1 884,41 грн - тіло кредиту; 15 129,87 грн - проценти за користування кредитом; 700 грн - пеня та комісія. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим у неї перед банком утворилась заборгованість, яка є частково обґрунтованою. Зокрема суд вважав за можливе стягнути тіло кредиту та проценти у заявленому позивачем розмірі, однак не погодився із вимогами банку про стягнення пені і штрафів, з огляду на положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та вважав, що такі вимоги банку підлягають задоволенню за період з 01 вересня 2013 року по 04 квітня 2015 року у розмірі 700 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 04 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року змінено. Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 554, 88 грн, що складається із: 1 884,41 грн - тіло кредиту; 970,47 грн - відсотки за користування кредитом; 700 грн - пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно стягнув заборгованість за тілом кредитуу розмірі 1 884,41 грн, однак помилково стягнув проценти у заявленому позивачем розмірі, оскільки такий розмір не узгоджується із умовами укладеного між сторонами договору, зокрема сторони передбачили процентну ставку 30% річних, однак банк безпідставно з 01 вересня 2014 року нараховував проценти за ставкою 34,80% річних, а з 01 квітня 2015 року - 43,20% річних. Отже розмір стягуваних процентів слід зменшити з 15 129,87 грн до 970,47 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що зменшуючи розмір заборгованості за процентами суд апеляційної інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки для здійснення розрахунку необхідна наявність спеціальних знань, якими суд не володіє, а тому у разі сумніву у наданому банком розрахунку суд повинен був призначити відповідну експертизу. При цьому відповідач не надав власного розрахунку, який би спростовував розмір заборгованості.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 вересня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі

3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Цього ж дня відповідач підписав довідку про умови кредитування, в якій зазначено базову процентну ставку за користування кредитом у розмірі 3% на місяць.

За розрахунком банку станом на 10 травня 2016 року за ОСОБА_1 утворилась заборгованість за вказаним договором у розмірі 21 619,99 грн, що складається із: 1 884,41 грн - заборгованість за кредитом; 15 129,87 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 100 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн та 1 005,71 грн - штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно).

За вказаним розрахунком, проценти за користування грошовими коштами банк нараховував за процентними ставками до 36% річних за період з

24 вересня 2009 року до 31 березня 2015 року, а в період з 01 квітня

2015 року до 10 травня 2016 року - за процентною ставкою у розмірі

43,20% річних.

При цьому заборгованість за процентами за період з 24 вересня 2009 року по 31 березня 2015 року (до підвищення банком процентної ставки до 43,20% річних) становила 3 580,59 грн.

Позиція Верховного Суду

Оскільки рішення суду апеляційної інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів, то відповідно до статті 400 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 24 вересня 2009 року встановлена базова процента ставка 3% на місяць, що загалом на рік становить 36% (а. с. 7).

Зменшуючи розмір заборгованості за процентами, суд апеляційної інстанції виходив із того, що банк безпідставно збільшив ставку за процентами

з 01 вересня 2014 року до 34, 80% річних, однак суд не звернув уваги на зміст анкети-заяви та доданої до неї довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яку підписав відповідач, відповідно до яких сторони передбачили розмір процентної ставки 36% річних. Отже у суду не було підстав вважати, що банк збільшив процентну ставку за користування кредитом, нараховуючи проценти за користування грошовими коштами у розмірі 34,80% річних.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказав на неправомірні дії банку щодо підвищення з 01 квітня 2015 року процентної ставки до 43,20% річних, оскільки це виходить за межі узгодженого сторонами договору розміру процентів за користування грошовими коштами.

Доводи касаційної скарги про правомірність своїх дій щодо підвищення розміру процентної ставки до 43,20% річних, які банк обґрунтовує посиланням на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження

№ 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг

ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з

ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду апеляційної інстанції, із визначенням розміру заборгованості за процентами, виходячи із узгодженої сторонами базової процентної ставки 36% річних

з 01 квітня 2015 рок по 10 травня 2016 року.

Так, за відповідно до наданого банком розрахунку, кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період

з 01 квітня 2015 року по 10 травня 2016 року становить 405 днів.

Заборгованість за тілом кредиту станом на 01 квітня 2015 року (день підвищення відсоткової ставки) складала 1 884,41 грн.

Отже розмір заборгованості за процентами за вказаний період складає 763,18 грн (1 884,41 х 36%) : 360) х 450 днів.

Таким чином за період з 24 вересня 2009 року по10 травня 2016 року загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становить

4 343,18 грн (3 580,59 грн + 763,18 грн), де 3 580,59 грн - сума процентів, нарахованих банком за період з 24 вересня 2009 року по 31 березня 2015 року (до неправомірного підвищення процентної ставки).

З огляду на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, судове рішення підлягає зміні зі збільшенням розміру стягнутих з відповідача на користь позивача процентів з 970,47 грн до 4 343,18 грн.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, судові витрати сплачені сторонами у цій справі підлягають перерозподілу.

Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 441,51грн (розмір заявлених вимог - 21 619,99 грн (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню -

6 927,59 грн (32,04 %), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом - 1 378 грн (1 378 х 32,04 % : 100 % = 441,51).

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а тому сплачений банком судовий збір у сумі 1 653,60 грн за подання касаційної скарги підлягає стягненню з відповідача на його користь також пропорційно у розмірі 529,81 грн.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Донецької області від 04 вересня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за процентами та стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами у розмірі 4 343,18 грн та судовий збір у розмірі 971,32 грн.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Донецької області від 04 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович