Справа № 466/7624/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/811/1086/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р.,Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ЛКП «Зелений Львів» - Мордовіна І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та Львівського комунального підприємства "Зелений Львів" на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства "Зелений Львів", третя особа - Львівська міська рада про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Львівського комунального підприємства «Зелений Львів» (далі - ЛКП «Зелений Львів», відповідач), в якому просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь 55 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Зелений Львів» на користь ОСОБА_3 22 000,00 грн. (двадцять дві тисячі гривень) у відшкодування моральної шкоди та 1 140,48 грн. (одну тисячу сто сорок гривень сорок вісім копійок) витрат по оплаті судового збору і витрат на професійну правничу допомогу.

В решті заявлених позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та Львівське комунальне підприємство "Зелений Львів".

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що при визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди слід виходити з положень Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р.н., де зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відтак, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги глибину фізичних та душевних страждань позивача, яких він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна та не врахував, що розмір оціненої позивачем моральної шкоди, завданої відповідачем, в сумі 55 000,00 грн. в даному випадку, враховуючи обставини справи, є цілком обґрунтований та виправданий. Також, зазначає, що в результаті ДТП, яка мала місце саме з вини відповідача, внаслідок чого автомобіль позивача зазнав пошкоджень, позивачу була нанесена не тільки матеріальна шкода, але й моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях, хвилюваннях, переживаннях, погіршенні самопочуття, додаткових витратах часу з метою врегулювання питань, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, зміні звичного ритму життя у зв'язку з пошкодженням автомобіля. Просить змінити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 травня 2018 р. в частині стягнення моральної шкоди, та задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

ЛКП «Зелений Львів» вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що суд першої інстанції не звернув увагу, що майнова шкода була завдана позивачу внаслідок падіння гілки дерева на його автомобіль (внаслідок випадку, який неможливо було передбачити), а не внаслідок умисних дій відповідача.

Зазначає, що відповідно до Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року №1045 (далі-Порядок №1045) ЛКП «Зелений Львів» не має право самовільно, без відповідного Акту Управління екології та благоустрою департаменту містобудуванні Львівської міської ради, за власним рішенням зрізати дерева у парку ім. Івана Франка у м. Львові, оскільки існує спеціальна процедура, передбачена Порядком №1045, дотримання якої є обов'язковим для балансоутримувачів парків у м. Львові, та якої Відповідачем було неухильно дотримано.

Відтак, якщо б відповідач самовільно зрізав дерево, він би ніс відповідальність за самоправство та видалення дерев без погодження Управління екології та благоустрою департаменту містобудування Львівської міської ради.

Також, зазначає, що жодного умислу та вини відповідача у пошкодженні майна ОСОБА_3 немає, оскільки навпаки ЛКП «Зелений Львів» діяло у відповідності до вимог закону, звернувшись до Управління екології та благоустрою департаменту містобудування Львівської міської ради із заявою про видалення дерева ще до падіння гілки та очікуючи дозволу на його зрізання, не мало права без відповідного акту самовільно його зрізати. Відтак, відповідальність за пошкодження майна Позивача повинно було б нести Управління екології та благоустрою департаменту містобудування Львівської міської ради, однак зважаючи на те, що Позивач відмовився від позовних вимог до Департаменту, то майнову шкоду було стягнуто виключно з ЛКП «Зелений Львів», виконавцем завдань Департаменту та самостійно жодних рішень щодо зрізання дерев приймати не має повноважень.

Крім цього, зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції проігнорував пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» яким передбачено, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Також поза увагою суду першої інстанції залишились положення пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру нємай- втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуй стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Покликається на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не доведено порушення нормальних життєвих зв'язків, необхідність вживати додаткових заходів для організації свого життя у зв'язку з проведенням ремонт транспортного засобу. Більше того, позивач, як власник джерела підвищеної небезпеки, використовуючу, автомобіль, несе ризики, пов'язані з реалізацією свого права. Також, судом першої інстанції не було враховано те, що Відповідач не ухилявся від виконання рішення про виплату позивачу майнової шкоди та виплатив її позивачу у повному обсязі.

Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 травня 2018 року скасувати та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівського комунального підприємства «Зелений Львів» в повному обсязі. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ЛКП «Зелений Львів» - Мордовін І.Ю. на підтримання апеляційної скарги ЛКП «Зелений Львів» та пояснення на спростування апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховував характер і тривалість душевних страждань, яких позивач ОСОБА_3 зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна, істотність вимушених змін у його житті через пошкодження автомобіля, необхідність впродовж майже трирічного строку затрачати свій час на захист свого права на відшкодування майнової шкоди, ступінь вини відповідача в заподіянні школи, а також виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, прийшов до висновку 22 000 грн. є достатньою сумою для відшкодування такої шкоди.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що 01 вересня 2013 року о 23.10 год. на автомобіль НОМЕР_1, 2008 року випуску який рухався по вул. Листопадового Чину в м Львові і за кермом якого перебував позивач ОСОБА_3, зі сторони парку ім. Івана Франка, поблизу будинку №26, впала частина дерева, внаслідок чого автомобіль зазначав технічних пошкоджень. При цьому частина впалого дерева проникла в салон вищевказаного автомобіля зі сторони переднього пасажирського місця.

У зв'язку з цим, позивач ОСОБА_3 17 жовтня 2013 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом, в якому з урахуванням поданих в процесі судового розгляду уточнень до позовної заяви, просив стягнути з ЛКП «Зелений Львів» 26 279,33 грн. заподіяної майнової шкоди, а також судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року у цивільній справі №466/7928/13-ц, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, позов було задоволено повністю, стягнуто з ЛКП «Зелений Львів» на користь позивача ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 26 279,33 грн., а також стягнуто з відповідача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору, витрат на правову допомогу і проведення експертного дослідження.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як слідує із роз'яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктами 5 та 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами і доповненнчями) передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду та причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянню позивачу моральної шкоди додатковому доведенню не підлягає, оскільки вказані факти були доведені та встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2015 року у цивільній справі №466/7928/13-ц, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Слід зазначити, що з вини відповідача позивач зазнав душевних страждань, тривалий час не мав змоги користуватись своїм автомобілем, у зв'язку з цим змушений був змінювати свій звичний спосіб життя. Також позивач витрачав свій час та моральні зусилля, спрямовані на захист порушеного права, шляхом звернення до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди автомобілю, а також для відновлення автомобіля до найбільш наближеного технічного стану.

Окрім цього, слід врахувати характер завданої шкоди автомобілю та предмет завдання шкоди, оскільки падіння гілки дерева на автомобіль позивача та її проникнення через лобове скло в салон автомобіля могло призвести до завдання значних тілесних ушкоджень позивачу або й смерті.

Враховуючи ступінь вини відповідача і його майновий стан, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів вважає розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції розумним та справедливим.

Тому не заслуговують на увагу посилання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в якості збільшення розміру моральної шкоди та Львівського комунального підприємства "Зелений Львів" для зменшення розміру моральної шкоди чи вважати, що такої шкоди позивачем не отримано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та Львівського комунального підприємства "Зелений Львів" необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційні скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та Львівського комунального підприємства "Зелений Львів" - залишити без задоволення

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 травня 2018 року - залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.