Ухвала

09 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 320/9663/17

провадження № 61-16491ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань,

встановив:

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути із відповідача борг за спожиту електроенергію у розмірі 7 301, 12 грн, 3% річних в розмірі 49, 42 грн та інфляційні нарахування у розмірі 312, 95 грн, вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року,позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж: - на р/р НОМЕР_1 філія ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957, - борг за спожиту електричну енергію у розмірі 7 301, 12 грн;

- на р/р НОМЕР_2 в ПАТ «МетаБанк», МФО 313582, - 3% річних в розмірі 49, 42 грн, інфляційні нарахування в розмірі 312, 95 грн, вирішено питання розподілу судових витрат.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, у якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ціна позову у цій справі становить 7 663, 49 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 = 192 100 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Ураховуючи те, що оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Мелітопольського міського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель