Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 363/2306/16-ц

провадження № 61-18598св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року в складі судді Котлярової І. Ю. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 березня 2017 рокув складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Коцюрби О. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (далі - ТОВ «Комплекс Агромарс») про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він працював на посаді інженера за спостереженням безпечної експлуатації будівель та споруд відділу охорони праці та протипожежної безпеки філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс».

02 червня 2016 року відповідно до наказу № 556 к-з позивача звільнено з займаної посади на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України незаконно, з порушеннями вимог трудового законодавства, зокрема частини першої статті 43, частини третьої статті 252 КЗпП України, частини третьої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» № 556 к-з від 02 червня 2016 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 за пунктом 4 статті 40 КЗпП України; поновити його на роботі; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі; покласти на службову особу ТОВ «Комплекс Агромарс» згідно вимог пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України, винну в незаконному звільненні позивача обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну підприємству; повернути електрону перепустку; не чинити перешкод у виконанні ним громадських профспілкових обов`язків; надавати додаткові відпустки; допустити негайне виконання в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 березня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано наказ № 556 к-з від 02 червня 2016 року начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» про звільнення ОСОБА_1 за прогули без поважних причин відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі у філії «Гаврилівський птахівничий комплекс ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаді інженера за спостереженням безпечної експлуатації будівель та споруд відділу охорони праці та протипожежної безпеки з 02 червня 2016 року.

Стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 червня 2016 року по 09 грудня 2016 року в розмірі 32 100,88 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем доведено факт протиправного звільнення його з роботи, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Разом з цим, суди дійшли висновку, що вимоги про: покладання на службову особу ТОВ «Комплекс Агромарс», винну в незаконному звільненні позивача обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну підприємству; повернення електронної перепустки; зобов`язання не чинити перешкод у виконанні ним громадських профспілкових обов`язків; зобов`язання надавати додаткові відпустки є необґрунтованими.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ТОВ «Комплекс Агромарс» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ТОВ «Комплекс Агромарс» вказало, що факт відсутності позивача на роботі 12, 15, 22, 27 січня, 23, 25 лютого, 03, 10, 29 березня, 01, 15 квітня 2016 року були виявлені роботодавцем 13 травня 2016 року, а факт відсутності на роботі 18 травня 2016 - того ж дня. Крім того, адміністрацією виявлено факти порушень трудової дисципліни позивачем (запізнення) упродовж січня - квітня 2016 року. З метою з`ясування вказаних обставин позивачу надано можливість надати пояснення, але таким правом він не скористався, про що складено відповідні акти.

Оскільки про факти прогулів позивача у січні - квітні 2016 року відповідачу стало відомо лише 13 травня 2016 року, то вимоги статті 148 КЗпП України ним не порушено. Разом з цим ОСОБА_1 не повідомив відповідача про причини відсутності його на роботі за вказані вище дні, в тому числі 18 травня 2016 року. Суди попередніх інстанцій вказаних обставин не дослідили, відповідних пояснень від позивача не витребували.

Судові рішення оскаржуються в частині поновлення позивача на роботі і стягнення на його користь середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу і в цій частині здійснюється касаційний перегляд цих судових рішень (стаття 400 ЦПК України).

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У червні 2017 року на адресу суду від позивача надійшло заперечення на касаційну скаргу ТОВ «Комплекс Агромарс». В запереченні позивач вказав, що рішення судів попередніх інстанцій є обґрунтованими та такими, що скасуванню не підлягають. Тому просив касаційну скаргу ТОВ «Комплекс Агромарс» залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою ТОВ «Комплекс Агромарс». Крім того, вказаною ухвалою зупинено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 09 березня 2017 року в частині, яка не підлягає негайному виконанню, до закінчення касаційного провадження у справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 19 квітня 2018 року справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу відповідача № 882 КА/к-п від 28 жовтня 2014 року був прийнятий на посаду інженера за спостереженням безпечної експлуатації будівель та споруд відділу охорони праці з 29 жовтня 2014 року.

18 травня 2016 року комісією у складі старшого фахівця відділу контролю за роботою структурних підрозділів ОСОБА_2, старшого фахівця відділу контролю за роботою структурних підрозділів ОСОБА_3 , старшого інспектору з кадрів відділу кадрів ОСОБА_7 складено акт про відсутність на роботі та на території філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» інженера за спостереженням безпечної експлуатації будівель та споруд відділу охорони праці та протипожежної безпеки ОСОБА_1 з 08 год 00 хв до 17 год 00 хв.

13 травня 2016 року, 17 травня 2016 року, 18 травня 2016 року, 19 травня 2016 року були складено службові записки з приводу відсутності ОСОБА_1 на робочому місці, акти про відмову у наданні пояснень та про відмову від ознайомлення з актами.

17 травня 2016 року директором департаменту безпеки ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_4 було направлено подання голові незалежної професійної спілки «Побратими» про надання згоди на звільнення члена профспілки ОСОБА_1 , у зв`язку із прогулом без поважних причин, відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України.

23 травня 2016 року незалежною професійною спілкою «Побратими» директору департаменту безпеки ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_6 було надіслано витяг з протоколу № 7 засідання профспілкового комітету та відмову в надані згоди на звільнення позивача.

02 червня 2016 року згідно з наказом № 556 к-з ОСОБА_1 звільнено відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України, за виявлений 13 травня 2016 року прогул без поважних причин, що полягав в невиході на роботу 12, 15, 22, 27 січня 2016 року, 23, 25 лютого 2016 року, 03, 10, 29 березня 2016 року, 01, 15 квітня 2016 року та відсутності на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня 18 травня 2016 року (з 08.00 год до 08.55 год (55 хвилин), з 12.45 год до 13.00 год (15 хвилин) та з 15.00 год до 17.00 год (2 години)), не враховуючи те, що професійною спілкою «Побратими», членом якої є ОСОБА_1 , було відмовлено в наданні згоди на звільнення позивача з роботи.

Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважної причини.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини сьомої вказаної статті рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Колегія суддів приймає доводи касаційної скарги про необґрунтованість відмови виборного органу профспілкової організації на звільнення позивача з роботи, однак така обставина, як відсутність згоди виборного органу профспілкової організації на звільнення позивача з роботи, не була єдиною підставою для поновлення позивача на роботі.

Як правильно зазначив апеляційний суд відповідно до табелю обліку робочого часу 12, 15, 22, 27 січня, 23, 25 лютого, 03, 10, 29 березня, 01, 15 квітня 2016 року ОСОБА_1 був присутній на робочому місці і за вказані дні отримав заробітну плату.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано зауважив, що згідно зі звітом по турнікетам товариства відомості про відсутність працівників на роботі за вказані дні, зокрема щодо позивача, достовірно мали би стати відомі адміністрації невідкладно, а тому притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 за відсутність на робочому місці 12, 15, 22, 27 січня, 23, 25 лютого, 03, 10, 29 березня, 01, 15 квітня 2016 року відбулось також з порушенням вимог статті 148 КЗпП України за межами встановленого цією правовою нормою місячного строку з дня виявлення проступку, протягом якого може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Доводи ТОВ «Комплекс Агромарс» про те, що факт відсутності позивача на роботі упродовж дванадцяти днів, виявлення прогулів позивача роботодавцем лише 13 травня 2016 року та дотримання вимог статті 148 КЗпП України спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, суд першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що відповідач не довів факту вчинення позивачем прогулів, а звільнення позивача відбулось з порушенням наведених норм трудового законодавства, дійшли правильного висновку про задоволення вимоги позивача про поновлення його на роботі.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухвалені рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваємої роботи, але не більше як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Суди попередніх інстанцій правильно визначили розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 32 100,88 грн, з урахуванням вимог вказаних нормативно - правових актів.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Комплекс Агромарс» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій особою, яка подала касаційну скаргу, не оскаржується і касаційним судом не переглядається.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК Українивиходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК Українипередбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін оскаржених рішень суду першої та апеляційної інстанцій.

Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2017 року зупинено виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 09 березня 2017 року в частині, яка не підлягає негайному виконанню, до закінчення касаційного провадження у справі, а касаційне провадження у справі закінчено, оскаржені рішення залишено без змін, тому виконання таких судових рішень підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 березня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь з ТОВ «Комплекс Агромарс» 32 100,88 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Поновити виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 09 березня 2017 року в частині, яка не підлягає негайному виконанню.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель