Ухвала

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 311/842/17

провадження № 61-40390св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Прокуратура Запорізької області, Національна поліція України, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Національної поліції України на рішення Васильківського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року у складі судді Сидоренко Ю. В. та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року у складі колегії суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Запорізької області, Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 грудня 2012 року прокурором Запорізької прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері йому повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Під час досудового слідства він був неодноразово допитаний як підозрюваний, ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2012 року йому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року його визнано невинним у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України та виправдано. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 березня 2014 року виправдувальний вирок Василівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2013 року залишено без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання він зазнав моральних страждань у зв`язку із несправедливим і упередженим проведенням досудового слідства, очевидною фальсифікацією матеріалів кримінальної справи. Він зазнав сильних душевних хвилювань у зв`язку із застосуванням тиску зі сторони слідчого, направленого на визнання ним вини та у подальшому спрощеного судового розгляду справи. Він втратив віру у спроможність прокуратури здійснювати контроль та нагляд за додержанням органом досудового слідства вимог кримінально-процесуального законодавства під час розслідування кримінальної справи.

Внаслідок звинувачення у вчиненні злочинів постраждала його репутація почесного правослухняного громадянина, він втратив становище у суспільстві, порушені його нормальні життєві зв`язки. У результаті незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності значно погіршився стан його психічного здоров`я: перебуваючи у пригніченому стані, викликаному незаконними діями щодо нього, він зазнавав сильних душевних страждань і у зв`язку з цим постійно перебував у хворобливому фізичному та емоційному стані був пригнічений, сумний, дратівливий. Внаслідок застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання він був позбавлений можливості вільно пересуватися і виїздити з місця проживання, реалізовувати звичні привички та бажання.

Повне виправдання свідчить про незаконність притягнення його до кримінальної відповідальності та незаконність обмеження в конституційному праві щодо свободи пересування. У зв`язку з чим, розмір завданої йому моральної шкоди оцінює у 100 000,00 грн та витрати на правову допомогу адвоката у загальному розмірі 11 053,80 грн.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на його користь 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 11 053,80 грн.

Рішенням Васильківського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, на користь ОСОБА_1 56 925,90 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з казначейського рахунку, призначеного для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 11 053,20 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору віднесено за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачу незаконно повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконно обрали запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, тому він має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої розраховується виходячи із мінімальної заробітної плати, що діяла на момент розгляду справи у суді. Також позивач має право на повернення суми, сплаченої у зв`язку із поданням йому юридичної допомоги у межах кримінального провадження, розмір якої згідно із наявними у матеріалах справи документів складає 11 053,20 грн, що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково. Апеляційну скаргу Національної поліції України задоволено частково. Апеляційну скаргу прокуратури Запорізької області задоволено. Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року в частині відшкодування моральної шкоди змінено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 24 464,50 грн на відшкодування моральної шкоди. Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 11 053,20 грн скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у стягненні вказаної суми.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що місцевим судом неправильно розрахований розмір відшкодування моральної шкоди, оскільки на момент розгляду справи діяв Закон України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень якого мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600,00 грн. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У липні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно застосував до спірних правовідносин пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», оскільки відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою. Позивачем надано належні докази на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні, розмір яких фактично складає 50 000,00 грн, проте згідно зі Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу.

У серпні 2018 року Національна поліція України подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Васильківського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року тапостанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі або про відмову в задоволені позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що законодавством України визначений порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, відповідно до якого визначення розміру відшкодування шкоди є компетенцією тих органів, які здійснювали оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу), і лише у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавств може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції. Також заявник зазначав, що Національна поліція України є неналежним відповідачем у цій справі.

У жовтні 2018 року від Прокуратури Запорізької області надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалами Верховного Суду від 28 серпня та 22 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзивів на касаційні скарги.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , Національної поліції України на рішення Васильківського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Запорізької області, Національної поліції України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 02 жовтня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик