Справа № 495/9517/18
№ провадження 2/495/980/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 вересня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/9517/18

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2018 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 15 420, 74 грн за кредитним договором № б/н від 07.05.2012 року, судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.05.2012 року між позивачем та відповідачем, як фізичною особою-підприємцем було укладений договір банківського обслуговування № б/н, що складається з заяви відповідача про відкриття поточного рахунку, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті Приватбанку.

Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта.

В свою чергу, відповідач прийняв на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором

18.07.2014 року відповідачем була припинена господарська діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, відповідно до ст. 51,52,598-601 ЦК України, у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи /виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності/ її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном.

Отже, вимоги кредиторів фізичної особи-підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за договором банківського обслуговування №б/н від 07.05.2012 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням застосувати до даних правовідносин строк позовної давності.

Суд розглядає справи за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 07.05.2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття поточного рахунку , згідно якої їй було відкрито рахунок № НОМЕР_1 у гривневому еквіваленті.

За умовами вказаної заяви, ОСОБА_1 своїм підписом погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у т.ч. Умовами та Правилами обслуговування за розрахунковими картами (розміщеними на сайті банку), Тарифами банку, що разом з цією заявою та карткою з зразками підписів відтиску печатки складають Договір банківського обслуговування.

Згідно довідки про розмір встановлених кредитних лімітів, що видана клієнту ОСОБА_1 , 17.08.2012 року їй було встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 грн, 04.02.2013 - 1500 грн, 28.05.2013 року - 7000 грн.

Таким чином Відповідач, прийняла на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором.

Згідно Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, у розділі Умови обслуговування кредитних лімітів на поточних рахунках корпоративних клієнтів, а саме п. 3.1.2.2.1, клієнт зобов`язується використовувати кредит на цілі, зазначені у п. 3.8.1.1 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг».

Пунктом 3.18.2.2.2. передбачено, що клієнт зобов`язаний сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно п.п. 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3.

Пунктом 3.18.2.2.3. передбачено, що клієнт, окрім іншого, зобов`язаний виробляти погашення кредиту, отриманого в межах вставленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом ,встановленого п.3.18.1.11.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач у своєму позові вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 / яка хоч і припинила діяльність суб`єкта підприємницької діяльності -фізичної особи-підприємця, проте не перестала існувати як фізична особа/, своїх зобов`язань за договором № б/н від 07.05.2012 року, за нею рахується заборгованість станом на 07.06.2018 року у розмірі 15420,74 грн., яка складається з наступного: - 1467,25 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); -3590,85 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; - 3585,13грн - заборгованість з комісії; - 32,51 грн - погашено пені, в т.ч. списано; - 6777,51 грн - загальна сума нарахованої пені.

Відповідач у своїй заяві від 31.07.2019 року вказувала на те, що строк позовної давності сплив ще 23.01.2017 року, а представник банку звернувся до суду 10.10.2018 року, тобто вже зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловлено у справі № 6-134цс 14, «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку; за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.05.2012 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 станом на 07.06.2018 року, останній платіж було здійснено позичальником 23.01.2014 року у розмірі 226,45 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 10 жовтня 2018 року, в той час як строк позовної давності сплив ще у січні 2017 року.

Згідно із ст. 267 ч. 4 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд не може погодитися з ствердженнями представника позивача, викладеними в листі на ім`я суду від 09.08.2019 року № 249118-ВБ, відповідно до якого строк позовної давності не сплив, оскільки з дня прострочення чергового платежу не пройшло п`ять років, крім того відповідачем здійснювалося погашення заборгованості у 2014 році, що перериває перебіг позовної давності, оскільки вказані ствердження спростовуються матеріалами цивільної справи та доказів вказаного представником не надано.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити, у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 253, 254, 256, 257, 260, 261, 266,267 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265,354 ЦПК України , суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, адреса для листування: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рах. № НОМЕР_2 , МФО № 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 25 вересня 2019 року.

Суддя: