Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 161/18853/14-ц

провадження № 61-28614св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в інтересах якої діє ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року у складі судді Крупінської С. С. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Осіпук В. В., Русинчука М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27 грудня 2007 року між Відритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого було Публічне акціонерне товариство «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк»), та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 61 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами на термін до 27 грудня 2017 року.

З метою належного виконання позичальником умов вищезазначеного кредитного договору, 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також, в цей же день між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, за умовами якого, на забезпечення своїх зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_7 передав в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: с. Маяки, Луцький район, Волинська область .

Вказував на те, що 14 серпня 2013 року між ПАТ «Омега Банк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Омега Банк» передав АТ «Дельта Банк» права вимоги за зазначеними вище кредитним договором та забезпечувальними договорами.

Посилаючись на те, що відповідачі належним чином не виконували умов кредитного договору, АТ «Дельта Банк» просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму кредитної заборгованості, яка станом на 21 серпня 2014 року становила 496 667,51 грн.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до АТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що призвело до зміни правовідносин між банком та поручителем щодо відповідальності останнього за виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Звертала увагу на те, що на поручителя може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов`язання.

Посилаючись на те, що умови договору поруки не містять її згоди відповідати за взятими на себе зобов`язаннями у разі зміни боржника, ОСОБА_1 , просила визнати припиненим договір поруки, укладений 27 грудня 2007 року між нею та ВАТ «Сведбанк».

У зв`язку із зазначеними вище обставинами, АТ «Дельта Банк» було подано заяву про уточнення позовних вимог, яка мотивована тим, що відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, 19 березня 2015 року у зв`язку із смертю ОСОБА_7 в Луцькій районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа.

Відповідно до поданих заяв спадкоємцями ОСОБА_7 є дружина померлого ОСОБА_1 , його діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яких залучено судом як правонаступників відповідача ОСОБА_7

Об`єктом спадкування після смерті ОСОБА_7 є земельна ділянка,яка розташована у с. Маяки Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 01 листопада 2007 року.

Враховуючи наведене позивач просив визначити, що частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_7 становлять: ОСОБА_1 , як дружини та спадкоємця 3/5 частини, діти спадкодавця - по 1/10 частини спадкового майна кожний, та стягнути з ОСОБА_1 300 192,91 грн, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах якого діє ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в інтересах якої діє ОСОБА_6 по 50 032,15 грн з кожного в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року позов АТ «Дельта Банк» задоволено частково. Визначено, що ОСОБА_1 , як спадкоємиці першої черги належить 1/10 частки спадкового майна; ОСОБА_2 , як спадкоємиці першої черги належить 1/10 частки спадкового майна; ОСОБА_3 , як спадкоємиці першої черги належить 1/10 частки спадкового майна; ОСОБА_4 , як спадкоємцю першої черги належить 1/10 частки спадкового майна; ОСОБА_5 , як спадкоємиці першої черги належить 1/10 частки спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року в межах вартості спадкового майна у розмірі 29 605,00 грн з кожного. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 27 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Часткового задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що частка ОСОБА_1 та частки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спадковому майні, після смерті ОСОБА_7 є рівними, оскільки до спадкової маси увійшла Ѕ частини спірної земельної ділянки, а інша Ѕ частини земельної ділянки належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя та не є об`єктом спадкування.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у разі смерті боржника за основним зобов`язанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника. Оскільки ОСОБА_1 згоди на забезпечення виконання правонаступником боржника умов кредитного договору не надавала, умовами договору поруки зазначене не передбачене, порука ОСОБА_1 за належне виконання ОСОБА_7 умов кредитного договору є припиненою, у зв`язку зі смертю останнього.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції правильно визначив частки спадкоємців у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_7 , оскільки до спадкової маси увійшла лише Ѕ частини спірної земельної ділянки, яка належала померлому на праві спільної сумісної власності подружжя, а Ѕ частини належить ОСОБА_1 , отже до спадкової маси не входила, а тому її частка у спадковому майні, а отже і відповідальність перед кредитором, не може бути збільшена.

Також, апеляційним судом відхилено доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для припинення поруки, оскільки ОСОБА_1 не надавала згоди відповідати за нових боржників, а укладений між нею і банком договір поруки не містить згоди поручителя відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобов`язанням.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року АТ «Дельта Банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що право власності ОСОБА_1 на Ѕ частини спірної земельної ділянки на праві спільної сумісної власності подружжя не підтверджено належними та допустимими доказами. Натомість, матеріали справи містять докази, що земельна ділянка площею 0,25 га, що розташована за адресою: с. Маяки, Луцький район, Волинська область належала ОСОБА_7 , а отже вся земельна ділянка, а не її Ѕ частини увійшла до спадкової маси, після чого вже визначалась частки спадкодавців з урахуванням норм Сімейного Кодексу України (далі - СК України) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Також у касаційній скарзі заявник зазначає про безпідставність припинення поруки ОСОБА_1 за зобов`язаннями ОСОБА_7 щодо повернення кредитних коштів, оскільки ОСОБА_1 не доведено факту відсутності своєї згоди відповідати за зобов`язаннями нового боржника за кредитним договором від 27 грудня 2007 року.

Крім того, заявником зазначено про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд розглянув справу за участю правонаступників ОСОБА_7 , не постановляючи при цьому ухвалу про їх залучення до участі у справі.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм законодавства.

Судами встановлено, що 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого було ПАТ «Омега Банк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 61 000,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних за користування ними на термін до 27 грудня 2017 року.

З метою належного виконання позичальником умов вищезазначеного кредитного договору 27 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Вказував на те, що 14 серпня 2013 року між АТ «Омега Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги, зокрема, зазначеними вище договорами.

Станом на 21 серпня 2014 року заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором від 27 грудня 2007 року становить 496 667,51 грн та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 398 923,33 грн, а також заборгованості за відсотками у розмірі 97 744,18 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 19 березня 2015 року у зв`язку із смертю ОСОБА_7 в Луцькій районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є його дружина ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Також судами встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 1990 року по день смерті останнього. Під час шлюбу ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 04 квітня 2005 року набуто у власність земельну ділянку, яка розташована в с. Маяки Маяківської сільської ради Луцького району Волинської області. Зазначена земельна ділянка є об`єктом спадкування після смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку від 30 вересня 2016 року № 09/16-М56-35 ринкова вартість земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:2297 становить 296 050,00 грн.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Згідно з частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ухвалюючи оскаржувані рішення суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, дійшли правильних висновків про часткове задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» з урахуванням уточнення позовних вимог.

При цьому судами правильно визначено частки спадкоємців ОСОБА_7 на об`єкт спадкування, обґрунтовано зазначено, що Ѕ частини спірної земельної ділянки належить ОСОБА_1 на праві спільної сумісної владності подружжя, а тому не може бути об`єктом спадкування, у такому випадку за загальним правилом спадкується друга частина майна спадкоємцями, які заявили право на спадщину.

Аргументи касаційної скарги про те, що ОСОБА_7 не підтвердила своє право власності на Ѕ частини спірної земельної ділянки спростовуються презумпцією спільності майна подружжя, передбаченою приписами сімейного законодавства.

Посилання у касаційній скарзі на те, що ОСОБА_1 має відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_7 в межах своєї частки успадкованої нею, як дружиною і як спадкоємцем першої черги, зводяться до неправильного тлумачення заявником норм цивільного законодавства та не розуміння інституту спадкування та відповідальності спадкоємців перед кредиторами спадкодавця в цілому .

Доводи касаційної скарги про те, що суди дійшли помилкового висновку щодо наявності підстав для припинення поруки ОСОБА_1 за зобов`язаннями ОСОБА_7 відхиляються Верховним Судом, оскільки на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Проте таку згоду поручитель ОСОБА_1 не надавала.

Твердження заявника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо незалучення у встановленому законом порядку спадкоємців ОСОБА_7 до участі у справі, не може бути підставою для скасування по суті правильного судового рішення.

Так, за клопотаннями АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року було зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю боржника, до вступу до участі у справі його правонаступників, яке було поновлено ухвалою суду від 05 серпня 2015 року. Після поновлення провадження, судом вчинено процесуальні дії для встановлення кола правонаступників ОСОБА_7 , призначено судове засідання та роз`яснення сторонам їхні процесуальні права та обов`язки, після чого, позивач уточнив позовні вимоги для реального захисту своїх порушених прав. Таким чином, не постановлення ухвали про залучення до участі у справі правонаступників не вплинули на права та обов`язки сторін, у тому числі позивача, а отже не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням того, що доводи касаційної скарги, є ідентичними доводам апеляційної скарги заявника, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, Верховний Суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення судів відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик