Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-7803/05

провадження № 61-24854 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - виконавчий комітет Харківської міської ради,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги,- ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2017 року у складі Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання права власності на житлове приміщення.

Позовна заява мотивована тим, щойому на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 06 квітня 2001 року, а також восьмикімнатна квартира АДРЕСА_1 , відповідно до договорів купівлі-продажу від: 25 лютого 2000 року, 10 березня 2000 року, 10 листопада 2000 року, 17 жовтня 2000 року та договору дарування від 25 лютого

2000 року.

Після купівлі зазначених квартир ним була здійснена самовільна реконструкція та переобладнання шляхом зміщення стін між кімнатами для подальшого розміщення кафе та офісу, із улаштуванням відокремлених виходів.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 11 липня

2001 року № 1176 зазначені квартири переведені у нежиле приміщення та надано дозвіл на здійснення їх проектування і реконструкцію, за погодженням з відповідними органами.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати право власності на нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою:

АДРЕСА_2 , площею 44,2 кв. м, та кв. 2-г, площею 213,1 кв. м; зобов`язати комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності на зазначені приміщення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2005 року у складі судді Донець О. В. позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові приміщення № 2-1 площею 14 кв. м, № 2-2 площею 9,5 кв. м, № 2-3 площею 2,7 кв. м, № 2-4 площею 22,7 кв. м, № 2-5 площею 2,8 кв. м, № 2-6 площею 177,4 кв. м, № 2-7 площею 5,6 кв. м, № 2-8 площею 2,5 кв. м, № 2-9 площею 2,6 кв. м, № 2-10, площею 47,3 кв. м - колишні квартири

АДРЕСА_3 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на підвал літ. 1,2,3,4 пл. 39,2 кв. м; приміщення першого поверху: № 1-18 площею 0,5 кв. м, № 1-20 площею

12,7 кв. м, № 1-19 площею 3,9 кв. м, № 1-21 площею 6,1 кв. м, № 1-22 площею

6 кв. м, № 1-23 площею 1,3 кв. м; приміщення другого поверху: № 2-1 площею

14 кв. м, № 2-2 площею 9,5 кв. м, № 2-3 площею 2,7 кв. м, № 2-4 площею

22,7 кв. м, № 2-5 площею 2,8 кв. м, № 2-6 площею 177,4 кв. м, № 2-7 площею

5,6 кв. м, № 2-8 площею 2,5 кв. м, № 2-9 площею 2,6 кв. м, № 2-10 площею

47,3 кв. м, № 2-11 пл. 18,2 кв. м, № 2-12 пл.8,2 кв. м, № 2-13 пл. 4,2 кв. м, № 2-14 пл. 4,3 кв. м, № 2-15 пл.10 кв. м та масандру літ. 3-1 - 3-19 площею 278,2 кв. м до будинку АДРЕСА_4 .

Зобов`язано комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення: підвал літ. 1,2,3,4 пл. 39,2 кв. м; приміщення першого поверху - №№ 1-18 площею 0,5 кв. м, 1-20 площею 12,7 кв. м, 1-19 площею 3,9 кв. м, 1-21 площею 6,1 кв. м, 1-22 площею 6 кв. м, 1-23 площею 1,3 кв. м; приміщення другого поверху: №№ 2-1 площею 14 кв. м; 2-2 площею 9,5 кв. м; 2-3 площею

2,7 кв. м; 2-4 площею 22,7 кв. м; 2-5 площею 2,8 кв. м; 2-6 площею 177,4 кв. м;

2-7 площею 5,6 кв. м; №2-8 площею 2,5 кв. м; 2-9 площею 2,6 кв. м; 2-10 площею 47,3 кв. м; 2-11 пл. 18,2 кв. м, № 2-12 пл. 8,2 кв. м, 2-13 пл. 4,2 кв. м,

2-14 пл. 4,3 кв. м, 2-15 пл.10 кв. м. та масандру літ. 3-1 - 3-19 площею

278,2 кв. м до будинку АДРЕСА_4 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до висновків уповноважених органів державної влади проектування та реконструкція зазначених нежитлових приміщень відповідає будівельним, санітарним та протипожежним нормам і не порушує права інших осіб, а тому наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

У березні 2017 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішенням Київського районного суду м. Харкова

від 05 серпня 2005 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду

м. Харкова від 05 серпня 2005 року повернуто заявникові.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2

є власником житлового будинку літ. Б-3 (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 864,1 кв. м, житловою площею 398,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна на прилюдних торгах, серія № 1394, виданого

23 листопада 2016 року приватним нотаріусом Шаульською Н. І. Оскаржуваним судовим рішенням визнано за ОСОБА_1 право власності на інший об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення колишні квартири

АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 не був власником житлової нерухомості літ. Б-3, розташованою за адресою:

АДРЕСА_5 , і тому оскаржуваним судовим рішенням

не вирішувалися питання про його права чи обов`язки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 2-7803/05 з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на час розгляду справи у 2005 році ОСОБА_2 не був власником житлового будинку літ. Б-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , про що зазначено у апеляційній скарзі. Такою особою є колишній власник житлового будинку літ. Б-3, а до

ОСОБА_2 перейшли всі права та обов`язки щодо вказаної будівлі.

ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова

від 05 серпня 2005 року, зареєстрував своє право власності на приміщення, які є частиною житлового будинку літ. Б-3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Зокрема, приміщення 3-го поверху № 1 площею

26,9 кв. м та 4-го поверху № 1 площею 30,4 кв. м, які насправді є житловими приміщення, що відносяться до житлового будинку літ. Б-З за вказаною адресою (зокрема мають вхід до них виключно із інших житлових приміщень житлового будинку літ. Б-3). Таким чином, між власником житлового будинку літ. Б-3 за адресою: АДРЕСА_5 , тобто ОСОБА_2 та власником нежитлових приміщень за адресою:

АДРЕСА_5 існує спір щодо права власності на два приміщення.

Також зазначено, що рішенням апеляційного суду Харківської області

від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2013 року у справі № 640/6363/13-ц за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на самочинно збудований гараж скасовано та відмовлено останньому

у задоволенні позову. Таким чином, вищевказаним судовим рішенням встановлено, що самовільне будівництво, яке здійснювалось ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 , впливає на права та інтереси власника житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 , тобто ОСОБА_2 , оскільки вказані будинки мають спільний двір та межують один з одним.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надійшло.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_2 є власником житлового будинку літ. Б-3 (об`єкт житлової нерухомості) загальною площею 864,1 кв. м, житловою площею 398,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія № 1394, виданого 23 листопада 2016 року приватним нотаріусом Шаульською Н. І. Дата державної реєстрації зазначена 23 листопада 2016 року (а. с. 59).

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта реєстру, дата прийняття рішення про державну реєстрацію права власності спірного майна ОСОБА_1 зазначено 21 жовтня 2005 року (а. с. 62 зворот).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно

не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина

в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (2004 року), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі

у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом вищезазначених норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, якщо ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

У справі, яка переглядається, установлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 травня 2005 року визнано право власності за

ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення № 2-1 площею

14 кв. м, 2-2, площею 9,5 кв. м, 2-3 площею 2,7 кв. м, 2-4 площею 22,7 кв. м,

2-5 площею 2,8 кв. м, 2-6 площею 177,4 кв. м, 2-7 площею 5,6 кв. м, 2-8 площею 2,5 кв. м, 2-9 площею 2,6 кв. м, 2-10 площею 47,3 кв. м - колишні квартири

АДРЕСА_3 .

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу та вказуючи про те, що права ОСОБА_2 оскаржуваним судовим рішення не порушені, належним чином не перевірив його доводи про те, що на підставі судового рішення ОСОБА_1 зареєстрував право власності на частину житлових приміщень, які відносяться до житлового будинку літ. Б-3 за адресою:

АДРЕСА_5 , який належить йому.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у

ОСОБА_2 права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, є передчасним, суперечить змісту статті 292 ЦПК України (2004 року) та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого спору.

Крім того, крім рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року було вже розглянуто по суті апеляційну скаргу ОСОБА_2 щодо права власності, яким підтверджено зв`язок між власником житлового будинку літ. Б-3 за адресою: АДРЕСА_5 , тобто ОСОБА_2 та власником нежитлових приміщень за адресою:

АДРЕСА_5 .

Вказані обставини призвели до обмеження реалізації права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, передбаченого вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та права на апеляційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції

не може вважатись законною та обґрунтованою.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскільки порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права призвело до ухвалення незаконного судового рішення, оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 березня 2017 рокускасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець