ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4968/18 Номер провадження 22-ц/814/464/19Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О.В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів: Лобова О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2018 року, постановлену під головуванням судді Маханькова

О.В., дата виготовлення повного тексту ухвали 06 листопада 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2018 року відмовлено у відкритті провадження, у зв'язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З вказаною ухвалою суду не погодилася ОСОБА_2 та оскаржила її в апеляційному порядку. Вказує, що даний спір виник з приводу виконання умов договору про надання фінансово-кредитних послуг та регулюється Законом України «Про захист прав споживачів». Вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки позов про захист прав споживачів може пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Процесуальним правом на подачу відзиву сторони не скористалися.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 є спадкоємицею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 спадщина якого складається з права одержання відшкодування коштів за грошовими вкладами з відповідними відсотками, що обліковуються в ПАТ «Український інноваційний банк» на рахунках ОСОБА_3 в сумі 49556 грн. 50 коп., 122144 грн. 33 коп., 3546 грн. 37., 1201 грн. 16 коп. Відповідач повідомив, що в Реєстрі акцептованих вимог кредиторів відомості про вкладника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутні.

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовано тим, що 22.03.2016 Правлінням НБУ винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК», тому вона має право на отримання коштів за вкладом від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а тому є суб'єктом публічно-владних управлінських функцій у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів з даним висновком погодитися не може, оскільки вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у даному спорі, не носять ознак публічно-правового спору.

Так, відповідно до ч. 1, 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України ) завданням адміністративного судочинства є захист прав свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною другою статті 4 цього Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частиною 2 статті 37 цього Закону визначено, що уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (частина четверта статті 37 цього Закону).

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду у частині реалізації своїх повноважень щодо управління банком, до якого застосовано тимчасову адміністрацію, є по суті керівником банківської установи, оскільки після призначення тимчасової адміністрації керівництво банку втрачає свої повноваження, а в правовідносинах банку, які випливають з договорів, ним укладених, уповноважена особа Фонду діє як представник сторони договірних відносин.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд не звернув уваги на те, що правовідносини, у даній справі, випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб діє як представник сторони договірних відносин, тому спір не є публічно-правовим, та належить до цивільної юрисдикції.

Посилання суду першої інстанції, на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15, відносно того, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів, є неспроможними. ОСОБА_2 не ставить вимоги щодо внесення її до списку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а заявляє вимоги щодо стягнення коштів за банківським вкладом, а відповідач діє як представник сторони договірних відносин.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцем знаходження та те, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, зводяться до невірного розуміння процесуальних категорій «підсудності справи» і «предметної юрисдикції», та до уваги колегією суддів не беруться.

Оскільки, за результатом апеляційного розгляду справи, встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п 3, 4. ч. 1 ст. 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2018 року - скасувати

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором банківського вкладу, направити для продовження розгляду до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2018 року

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: О.А. Лобов

В.П. Пікуль