Справа № 203/4562/18
Провадження № 2-з/0203/7/2019
УХВАЛА

15 лютого 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на нерухоме майно

Разом з позовом позивачкою подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. Заяву обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачкою дійсно виник спір і позивач вважає, що є певний ризик того, що відповідачкою може бути здійснено заходів щодо відчуження квартири третім особам, що може зробити неможливим виконання рішення суду.

Ознайомившись з поданими матеріалами доходжу наступного висновку.

Приписами ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Перевіряючи доводи заяви, суд враховує, що посилання позивачки на можливе відчуження квартири відповідачкою фактично є припущенням, що будь-якими доказами не підтверджено та не може бути єдиною підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, позивачем не зазначено кому саме належить спірне майно, а також не надано доказів на підтвердження факту належності майна.

Ураховуючи, що позивачем не надано переконливих доводів на користь того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не доведено належними доказами факту належності майна доходжу висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя М.О. Католікян