ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 643/7238/18

провадження № 22-ц/818/4138/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідач, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в:

У червні 2018 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (КП «Харківводоканал») звернулось з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які за вказаною адресою надає КП «Харківводоканал».

Посилаючись на те, що відповідач вартість наданих їй послуг сплачувала не у повному обсязі, КП «Харківводоканал» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.09.2008 року по 31.03.2018 року у розмірі 2129,72 грн, за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2009 року по 31.03.2018 року у розмірі 1183,34 грн; індекс інфляції - 431,17 грн, 3% річних від простроченої суми боргу - 96,78 грн.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що у січні 2017 року відповідачем було неправомірно відключено її квартиру від централізованого водовідведення, чим завдано моральної шкоди, просила стягнути з КП «Харківводоканал» на її відшкодування 3000 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року позов КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» заборгованість у розмірі 2068 грн 82 коп., яка складається із: заборгованості з оплати послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року у розмірі 902 грн 21 коп.; інфляційних втрат у сумі 252 грн 86коп.; 3% річних від простроченої суми боргу - 56 грн 70 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року - 638 грн 66 коп.; інфляційні втрати - 178 грн 31 коп.; 3 % річних від простроченої суми боргу - 40 грн 08 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, у розмірі 23 грн.

В іншій частині у задоволенні позову КП «Харківводоканал», а також у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову КП «Харківводоканал» відмовити, заявлений нею зустрічний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано те, що між нею та КП «Харківводоканал» не було укладено договору, послуги останнім певний період часу не надавались, оскільки її квартиру було неправомірно відключено від системи централізованого водовідведення, чим завдано моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківводоканал» просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом установлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал».

Частково задовольняючи позов КП «Харківводоканал», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач отримує послуги з водопостачання та водовідведення, але не в повному обсязі сплачує їх вартість, проте до частини платежів вимоги пред`явлено зі спливом позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.ст. 525, 526 ЦК України).

Відповідно до п. 1 та 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 21 вищевказаного закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, в тому числі і фактичних споживачів, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Встановлено та не заперечується відповідачем, що надані їй КП «Харківводоканал» послуги оплачувались не у повному обсязі.

Крім того, відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (надалі Правила).

Відповідно до підпункту 1 пункту 29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п. 3 п. 29 Правил).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодних доказів на підтвердження вчинення дії, які відповідно до п. 29 Правил є підставою для зменшення розміру плати або для несплати вартості комунальних послуг, відповідачем на надано.

Наданий ОСОБА_1 лист від 25.01.2017 року про те, що квартиру відключено від системи централізованого водопостачання, не є належним доказом припинення у встановленому законом порядку надання вищевказаних послуг, оскільки він не містить підпису посадової особи підприємства, його печатки, а також прізвища споживача.

З копії листа Департаменту житлового господарства №К-5-3390/0/1-17.08.39-1721/0/129-17 від 24.02.2017 року вбачається, що квартира ОСОБА_1 була обстежена спеціалістами КП «Харківводоканал», проведено телеобстеження каналізаційного випуску внутрішньбудинкового каналізаційного стояка та встановлено, що каналізаційний стояк працює в нормативному режимі.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як убачається із наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за послуги з централізованого водопостачання розраховано за період з 01.09.2008 по 31.03.2018, централізованого водовідведення за період з 01.04.2009 по 31.03.2018.

Оскільки КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом у червні 2018 року, відповідач заявила про застосування позовної давності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість з оплати послуг централізованого водопостачання та водовідведення в межах позовної давності у загальному розмірі у розмірі 2068,82 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова