2-4464/11
н/п 4-с/490/17/2019
У Х В А Л А

18 липня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді- Чулуп О.С.,

при секретарі Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії-Миколаївське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на постанову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в межах виконавчого провадження № 48450520 від 27 лютого 2013 року про повернення виконавчого документу стягувачу та на бездіяльність головного державного виконавця Юдіної Ірини Михайлівни, боржник ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії посадової особи органу державної виконавчої служби - державного виконавця Центрального ДВС Юдіної І.М., в якій просив: визнати дії щодо повернення виконавчого документу стягувану - неправомірними; скасувати постанову від 15.01.2019 року про повернення виконавчого документу стягувачу; зобов`язати Центральний відділ ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області розглянути питання щодо прийняття до виконання виконавчого листа від 27.02.2012 року по справі № 2-4464/11 виданого Центральним районним судом м. Миколаєва. Скаржник зазначив, що 27 лютого 2013 року Центральним районним судом м.Миколаєва було видано виконавчий лист у справі № 2-4464/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» кредитної заборгованості у сумі 180206,16грн. та судовий збір в розмірі 1616,86 грн. Постановою від 15.01.2019 року, яку заявник отримав 31.01.2019 року, виконавчий лист повернутий на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження".

В обґрунтування скарги АТ «Ощадбанк» посилається на невиконання державним виконавцем вимог ст.124 Конституції України про обов`язковість виконання рішень суду на всій території України, зокрема держаним виконавцем не здійснено жодних заходів щодо з`ясування чи зареєстрована на праві власності у боржника сільськогосподарська техніка, чи є у боржника цінні папери про наявність у боржника морських та річних суден, про наявність у боржника вантажних вагонів, чи має боржник авіаційний транспорт. Окрім того, державним виконавцем не з`ясовувалось шляхом подання відповідного запиту до державної прикордонної служби України, чи перетинає кордон боржник.Також скаржник зазначає, що державним виконавцем не вчинено жодних виконавчих дій для реального доступу до житла боржника з метою виявлення майна боржника, на яке можливо накладення арешту та подальша реалізація для виконання рішення суду.

Сторони до судового засідання не з`явились.

Представник АТ "Ощадбанк" просила про розгляд скарги у її відсутність.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.11.2012р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 180206,16 грн. та судові витрати в розмірі 1616,86 грн.

На виконання даного рішення 27.02.2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист № 2-4464/11.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 17.08.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4464/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 181823,02 грн.

Судом досліджено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 15.01.2019 року згідно якої виконавчий документ № 2-4464/11 виданий 27.02.2013 року повернуто на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

З договору застави від 21.09.2007 року вбачається, що боржник ОСОБА_1 є власником причіпу марки ПП модель 5 випуску 2006 року.

В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,5ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення ім`ям України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої ст.13 ЗУ "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції, чинній на дату винесення оскаржуваної постанови), затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені га по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи га дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. .

Згідно п.2 ч.1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

Відповідно до статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ст.41 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що виходячи із гарантій, закріплених у статтях 55, 129,129-1 Конституції України дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без мотивів прийняття такого рішення з посиланням на вимоги п.2 ч. 1 ст.37 ЗУ "Про виконавче провадження" та без виконання вимог ст.ст. 13, 18 ЗУ "Про виконавче провадження" щодо виконання виконавчого листа, не можуть вважатись правомірними, оскільки перешкоджають доступу стягувану до належного виконання судового рішення, а отже і доступу до правосуддя. Враховуючи, що державним виконавцем не вжито всіх дій для примусового виконання рішення суду, зокрема не встановлено місцезнаходження перебування майна боржника (причіп платформа) та не звернено стягнення на нього, то суд приходить до висновку, що вимоги скарги в частині визнання дій державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу та скасування постанови про повернення виконавчого документу є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги скаржника про зобов`язання Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області розглянути питання щодо прийняття до виконання виконавчого листа від 27.02.2012 року по справі № 2-4464/11 виданого Центральним районним судом м. Миколаєва, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Отже, суд захищає права, свободи та інтереси які вже порушено неправомірними діями інших осіб.

Вимога ж скаржника щодо зобов`язання розглянути питання щодо прийняття виконавчого листа до виконання, - направлена в майбутнє. Дії що порушують права скаржника стосовно прийняття виконавчого листа у даній справі до виконання після прийняття судом рішення про скасування оскаржуваної постанови ще не були здійснені. А тому заявлена вимога передчасно, і в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.447-452ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задоволити.

Визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юдіної І.М. щодо повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу винесену головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Юдіної І.М. в межах виконавчого провадження № 48450520 щодо виконання виконавчого листа від 27.03.2013 по справі № 2-4464/11 виданого Центральним районним судом м. Миколаєва.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня його проголошення через Центральний районний суд міста Миколаєва.

Суддя