Справа №203/3218/18
Провадження №2/0203/220/2019
18.02.2019 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Дзьомі Ю.О.,
-представника позивачки ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,
13 вересня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2011 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 000,00 Євро, зобов'язавшись повернути їх до 02.11.2011 року. Відповідач не виконує свої зобов'язання за укладеним договором, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 285 112,73 грн. (за офіційним курсом Національного банку України станом на 03.08.2018 року) з урахуванням 3% річних, а також процентів за користування коштами (а.с.а.с. 5, 6, 22).
У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, пояснивши, що 02.08.2011 року між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 000,00 Євро, зобов'язавшись повернути їх до 02.11.2011 року. За користування коштами відповідач зобов'язався сплачувати 150,00 Євро щомісяця. Відтоді відповідач повернув позивачці лише 5 300,00 грн.
Відповідач до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).
Суд, заслухавши пояснення пред ставника позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом було встановлено, що 02.08.2011 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачеві у позику 3 000,00 Євро строком до 02.11.2011 року зі сплатою щомісячних процентів у сумі 150,00 Євро. На підтвердження передачі коштів відповідач склав розписку (а.с. 10).
Відповідач частково повернув кошти загальною сумою 5 300,00 грн., про що свідчать визнавальні пояснення представника позивачки, а також матеріали справи (а.с.а.с. 10-звор., 18).
Дотепер відповідач решту заборгованості не повернув.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.
Згідно зі статтею 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності з абзацом першим частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій же кількості, такого ж роду і такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк і в порядку, встановлені договором.
За укладеним договором позики позивачка передала відповідачеві 3 000,00 Євро, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні статті 1046 ЦК, було укладено.
Дотепер отримані кошти не повернуто, тому відповідач зобов'язаний повернути позивачці позику в сумі 94 137,00 грн. відповідно до наступного розрахунку:
3 000,00 х 31,379 = 94 137,00, де:
-3 000,00 - заборгованість за договором позики у Євро;
-31,379 - курс Євро до гривні, встановлений Національним банком України, станом на 03.08.2018 року.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 1050 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму згідно зі статтею 625 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 625 ЦК визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Як вбачається зі змісту укладеного договору, до нього не було включено положення про розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов'язання, отже, вимога позивачки про стягнення з відповідача трьох відсотків річних є також обґрунтованою й підлягає задоволенню.
Три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором позики складає 8 472,33 грн. відповідно до наступного розрахунку:
(3 000,00 х 3% ? 365) х 1095 = 8 472,33, де:
-3 000,00 - заборгованість за договором позики;
- 365 - кількість днів у році;
- 1095 - кількість календарних днів від 03.08.2015 року по 03.08.2018 року (трирічний період, за який позивач нарахувала заборгованість у позовній заяві).
Утім, ураховуючи те, що позивачка у заявленому позові просить суд стягнути з відповідача три відсотки річних в іншій сумі, керуючись принципом диспозитивності, суд вважає за необхідне стягнути з останнього лише 2 824,11 грн.
За змістом абзацу першого частини 1 статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Договором позики передбачено, що розмір процентів за користування позикою становить 150,00 Євро на місяць.
Таким чином, сума процентів за користування позикою складає 164 098,04 грн. згідно з наступним розрахунком:
((36 х 150,00) х 31,37) - 168,95 = 164 098,04 грн., де
- 36 - кількість календарних місяців у період від 03.08.2015 року по 03.08.2018 року (трирічний період, за який позивач нарахувала заборгованість у позовній заяві);
- 150 - сума процентів за договором позики;
- 31,37 - курс Євро до гривні, встановлений Національним банком України, станом на 03.08.2018 року;
- 168,95 - сума повернутих коштів (5 300,00 грн.) за курсом Євро до гривні, встановленим Національним банком України, станом на 03.08.2018 року.
Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за договором позики загальною сумою 261 059,15 грн.
У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 610,59 грн. пропорційно задоволеній частині позову.
Керуючись статтями 5, 7, 10 - 13, 19, 23, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 - 265, 274, 275, 279 - 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1; АДРЕСА_2) до ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2; АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 02 серпня 2011 року в сумі 261 059,15 грн. (94 137,00 грн. - основна заборгованість, 164 098,04 грн. - проценти, 2 824,11 грн. - три відсотки річних).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 2 610,59 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 19 лютого 2018 року.
Суддя М.О. Католікян