ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/311/19 Номер провадження 22-ц/814/2166/19Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянув в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року у складі судді Дем`янченка С.М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Батьківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) на підставі земельного сертифікату в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Батьківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, в якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 4,49 га. на території Батьківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що з 1983 року її батько ОСОБА_2 працював у КСП ім. Карла Маркса, що розташоване в селі Батьки Зіньківського району Полтавської області, та був прийнятий в члени даного колгоспу. 29 січня 1996 року він був включений у списки на отримання земельної частки паю, у книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1 значиться під № 154, проте за життя не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай). Після смерті батька вона в установлений законом строк прийняла спадщину та успадкувала право на отримання земельної частки (паю), що належало її батькові. Про належність батькові такого права довідалася з повідомлення Відділу Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області від 10 грудня 2018 року та з цього часу у неї виникло право на звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивач є спадкоємницею після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та прийняла спадщину в установленому законом порядку, проте спірна земельна частка (пай) до складу спадщини не увійшла, оскільки за життя спадкодавець своє право не реалізував та в межах строку, визначеного статтею 71 ЦК України в редакції 1963 року, з позовом для захисту права особисто чи через своїх представників не звертався.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що суд неправильно з`ясував обставини обчислення та початку перебігу позовної давності та факт наявності її спливу, оскільки про те, що її батько був членом КСП імені Карла Маркса та був включений у списки на отримання земельної ділянки, котрої не отримав, вона дізналась з повідомлення Держгеокадастру у Зіньківському районі від 10 грудня 2018 року, тому саме з цього часу починається перебіг строку позовної давності, який вона не пропустила.

Вказує також, що її батько був членом КСП і мав право на земельну частку (пай), на яке вона має право як законна спадкоємиця І черги. Суд дослідив письмові докази, однак їх не оцінив належним чином, допустив помилки норм матеріального та процесуального права, що спричинило винесення незаконного судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Батьківська сільська рада Зіньківського району Полтавської області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Пунктом 1 частини першої статті 374, статтею 375 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі судом встановлено та підтверджується наявними доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина (стаття 1220 ЦК України).

В порядку, встановленому статтею 1261, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України позивач, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після померлого батька.

Згідно архівної довідки районного трудового архіву Зіньківської районної ради Полтавської області від 15 лютого 2019 року № 156 ОСОБА_2 працював у колгоспі імені Карла Маркса з серпня 1982 року по грудень 1996 року, виключений з членів КСП імені Карла Маркса 06 лютого 1997 року (протокол № 1 від 06.02.1997 року загальних зборів колгосників). Прийняття в члени колгоспу в книгах обліку трудового стажу не проставлено по невідомій причині.

З архівної довідки від 14 лютого 2019 року № 157 вбачається, що колгосп імені Карла Маркса с. Батьки Зіньківського району Полтавської області реорганізований в КСП імені Карла Маркса с. Батьки Зіньківського району Полтавської області згідно рішення загальних зборів (протокол № 4 від 17 листопада 1992 року), КСП імені Карла Маркса реорганізовано в ТОВ Агрофірма «Батьки» с. Батьки Зіньківського району Полтавської області (розпорядження № 123 райдержадміністрації від 21.03.2000 року).

Листом від 20 лютого 2018 року № 86/136-18 відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області повідомив позивача, що за наявної у відділі інформації землю передано в колективну власність КСП імені Карла Маркса для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Батьківської сільської Ради народних депутатів від 07 червня 1995 року № 4.

29 січня 1996 року виданий Державний акт на право колективної власності на землю КСП імені Карла Маркса, серія ПЛ № 15, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 1.

ОСОБА_2 у списку громадян - членів КСП імені Карла Маркса, який є додатком № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю, значиться за № 154.

Відповідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП імені Карла Маркса (с. Батьки Зіньківського району Полтавської області) на ім`я ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) не виготовлявся і не видавався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 за життя не набув права на земельну частку (пай) із земель КСП імені К. Маркса, а тому це право не входить до складу спадщини після його смерті та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, у зв`язку із чим відсутній факт порушення суб`єктивного права позивача, що є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного суду з висновками суду першої інстанції погоджується та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статей 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом 2 Указу Президента України № 720/95 мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України в редакції від 22 червня 1993 року, та зазначеного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Отже, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Таким чином, факт членства спадкодавця ОСОБА_2 у КСП імені Карла Маркса на час одержання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю є предметом доказування по справі.

За правилами статей 12, 13, 77-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_2 у членах КСП імені Карла Маркса на час паювання земель та видачі колективному сільськогосподарському підприємству Державного акта на право колективної власності на землю 29 січня 1996 року, а отже, висновки суду першої інстанції, що за життя спадкодавець не набув права на земельну частку (пай) відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини.

Сам факт внесення спадкодавця до списку громадян - членів КСП імені Карла Маркса, який є додатком № 1 до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ № 15, на що вказує апелянт, не є беззаперечним свідченням набуття ним такого права, а лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки, що за його життя реалізовано не було. Водночас, сам спадкодавець питання щодо надання йому земельної частки (паю) за життя не порушував та про наявність такого права не заявляв.

За таких обставин є обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) у порядку спадкування відсутні, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 такого права за життя не набув.

Доводи апеляційної скарги щодо дотримання позивачем позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до частини першої статті 251 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно статей 1216, 1220, 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття, яким є день смерті спадкодавця або день, з якого він оголошується померлим.

Спадщина померлого ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 і з цього часу позивач, як спадкоємець першої черги за законом, могла з`ясувати обсяг спадкового майна, у тому числі довідатись про наявну інформацію щодо передачі земель у колективну власність КСП імені Карла Маркса у Відділі у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, перешкод об`єктивного характеру для цього позивачем не наведено та відповідних доказів не надано. Отже, твердження апелянта, що про порушення свого права вона дізналась лише з листа начальника Відділу у Зіньківському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 20 грудня 2018 року № 86/136-18, одержаного на її запит, та подавши даний позов 05 березня 2019 року дотрималась строку позовної давності є необґрунтованими.

Відповідно до статті 267 ЦК України сплив позовної давності є окремою підставою для відмови у позові в разі підставності позовних вимог.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що право, яке позивач просить визнати за нею у порядку спадкування, спадкодавець за життя не набув, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові за безпідставністю.

Доводи апеляціійної скарги про те, що позивач набула права земельну частку (пай) КСП імені Карла Маркса не ґрунтуються на положеннях закону та матеріалах справи.

Виходячи з викладеного апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 19 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна