КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 754/14933/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/9425/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Білич І.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Деснянського районного суду м. Києва прийнятого 23 квітня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Клочко І.В., інформація про дату складання повного судового рішення відсутня,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 , в якому просила з стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 84640 в рахунок компенсації вартості Ѕ частки транспортного засобу марки «Mitsubishi Galand» легковий седан -В, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 № куз.НОМЕР_2 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що сторони у період з вересня 2001 року по липень 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У 2014 році за спільні кошти подружжя придбано автомобіль марки «Mitsubishi Galand», який зареєстровано за відповідачем. Позивач звертаючись із даним позовом до суду послалась на те, що оскільки автомобіль є неподільною річчю, а тому просила стягнути компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва прийнятого 23 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію половини вартості автомобіля марки «Mitsubishi Galand» у розмірі 50872 грн 12 к.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення з відповідача на користь позивача суму коштів у розмірі 63317 грн 12 к.

В скарзі посилається на те, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом при вирішенні справи не враховано, що колишнє подружжя має зобов`язання перед матір`ю позивача у розмірі 950 доларів США, що в еквіваленті складає 24890 грн, що мають бути розподілені між сторонами.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі та просив рішення суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з вересня 2001 року по липень 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

У 2014 році придбано автомобіль марки «Mitsubishi Galand» легковий седан -В, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 № куз.НОМЕР_2 , який зареєстровано за відповідачем.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції прийняв до уваги висновок експерта №УС-1707-2-1256.19 від 13 лютого 2019 року та вирішив в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію половини вартості автомобіля марки «Mitsubishi Galand» у розмірі 50872 грн 12 к.

Скаржник у своїй апеляційній скарзі не ставить питання про скасування рішення суду щодо указаного висновку.

В своїй апеляційній скарзі скаржник вказує, що колишнє подружжя має зобов`язання перед матір`ю позивача у розмірі 950 доларів США, що в еквіваленті складає 24890 грн, що мають бути розподілені між сторонами проте суд першої інстанції на указане уваги не звернув.

Проте апеляційний суду не приймає такі твердження скаржника, як на підставу скасування судового рішення з огляду на таке.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просила з стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 84640 грн в рахунок компенсації вартості Ѕ частки транспортного засобу марки «Mitsubishi Galand» легковий седан -В, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 № куз.НОМЕР_2 .

Матеріал справи не містять доказів того, що позивач не скористалась своїм правом на звернення із відповідною заявою про збільшення позовних вимог щодо вирішення питання про розподіл боргових зобов`язань подружжя та/або збільшення її частки у спільному майні.

Ураховуючи викладені обставини апеляційний суд не може прийняти до уваги вимоги апеляційної скарги щодо розподілу боргових зобов`язань подружжя, оскільки у суді першої інстанції позивачем таких вимог не заявлялось.

Посилання скаржника на те, що судом не надано належної оцінки борговим зобов`язанням подружжя не заслуговують на увагу, оскільки, як вже зазначено відповідних вимог до відповідача позивачем не заявлялось.

Інші доводи позивача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не дають підстави для висновку для скасування судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином вищенаведені доводи сторони позивача є надуманими та спростовуються матеріалами справи.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування апеляційним судом не вбачається і як наслідок апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а відтак відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити беззадоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва прийнятого 23 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний тест постанови складено та підписано 24 вересня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: