Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1788/18
Провадження № 2/273/29/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Михалюка О. П. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом акціонерного товариства (АТ) "Житомиробленерго" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення збитків, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2018 року АТ «Житомиробленерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, просило постановити рішення , яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку вартість завданих збитків внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3397,64 грн. та понесені судові витрати.

Обґрунтовуючи вимоги , позивач зазначив, що 05 травня 2018 року о 17 год. 00 хв. в м. Баранівка Житомирської області по вул. Степанюка ОСОБА_2 керуючи автомобілем Volkswagtn LT 45, реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на опору лінії електропередач, що належить на праві власності АТ «Житомиробленерго», яка зазнала внаслідок цього механічних пошкоджень.

23 жовтня 2018 року відповідно до постанови Баранівського районного суду Житомирської області № 273/632/18 провадження у справі щодо ОСОБА_2 закрито за закінченням строків для накладення адміністративного стягнення, що не звільняє його від обов»язку відшкодувати матеріальні збитки для АТ «Житомиробленерго».

Внаслідок вчиненого правопорушення для АТ ЕКЖитомиробленерго завдано збитків на суму 5097,64 грн. ОСОБА_2 31.05.2018 року частково відшкодував завдані збитки в сумі 1700,00 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Volkswagtn LT 45, реєстраційний номер НОМЕР_1 , являється ОСОБА_3.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву про розгляд справи без нього, пред"явлені позовні вимоги він підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився , про час та місце судового розгляду справи він повідомлений належно, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки ( а.с. 34) 14.01.2019 року до суду від нього надійшло заперечення проти позову, де останній зазначає, що вважає незаконними вимоги позовної заяви, оскільки він 05.05.2018 року під час руху автомобілем Volkswagtn LT 45, реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Баранівка по вул. Степанюка, у ньому відмовили гальма, швидкість руху була незначна , але на проїзній частині було скупчення людей і він для того, щоб уникнути наїзду на людей, здійснив наїзд на електроопору, яка зазнала пошкодження через те, що термін її придатності давно закінчився. Він своєї вини не визнає , оскільки це сталося через відмову гальм автомобіля. Також зазначає, що договір про реструктуризацію заборгованості був складений без його відома і під тиском його мати написала від його імені заяву та обманним шляхом сплатила суму, яка вказана в квитанції. Він є інвалідом з дитинства, має на утриманні неповнолітню дочку , яка з дитинства хворіє , а тому просить суд відмовити АТ «Житомиробленерго» у задоволенні позову. Крім цього, згідно поданих заперечень він просить розглянути справу у його відсутності .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився і не повідомив про причину неявки, про час та місце судового розгляду справи він повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомленням.

При таких обставинах фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю частково, виходячи із наступного .

Судом встановлено , що відповідно до постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року провадження у справі щодо ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 , ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення. (а.с.11-12) . Постанова суду набрала законної сили.

У постанові суду зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення 05.05.2018 року о 15 год. 35 хв. в м. Баранівка по вул. Степанюка, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Volkswagtn LT 45, реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння здійснив наїзд на електроопору, після чого зник з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У відповідності до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні , ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вишщевказаної постанови суду винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 , ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення , внаслідок чого було ним допущено наїзд на електроопору, не була визначена .

Але враховуючи подані відповідачем ОСОБА_2 до суду заперечення щодо позовних вимог ( а.с. 35-37) , ним не заперечується той факт, що він 05.05.2018 року о 15 год. 00 хв. в м. Баранівка по вул. Степанюка керував автомобілем Volkswagtn LT 45, реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснив наїзд на електроопору, пошкодивши її.

Тому суд на підставі викладеного у сукупності приходить до висновку, що саме відповідач ОСОБА_2 спричинив шкоду для позивача.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності до приписів п.п. 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

У відповідності до приписів частини 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини , які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Саме тому суд вважає, що відповідати за заподіяну шкоду має лише відповідач ОСОБА_2 , який фактично керував автомобілем та здійснив наїзд на електроопору, пошкодивши її . Докази по справі про те, що даний відповідач володів автомобілем на момент наїзду на електороопору та спричинення шкоди для позивача неправомірно, відсутні. В задоволенні вимог щодо відповідача ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Крім цього про те, що відповідач ОСОБА_2 спричинив шкоду внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого , відповідні докази останнім до суду не подані .

Розмір заподіяної для позивача шкоди підтверджуються наступними доказами.

Згідно копії акту приймання виконаних будівельних робіт на заміну одностоякової залізобетонної опори , яку пошкодив відповідач ОСОБА_2, для АТ Житомиробленерго скла дає 5097,64 (а.с. 5-8).

У відповідності до копії чеку № 23354 від 31.05.2018 року на рахунок позивача ОСОБА_2 внесено 1700,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди , тому до відшкодування підлягає решта суми, що складає 3397,64 грн.

Суд вважає, що подані відповідачем ОСОБА_2 заперечення ( а.с. 35-37) щодо позовних вимог ( в частині невизнання позовних вимог , поломки автомобіля , незаконних дій представника позивача щодо внесення коштів, тощо) є голослівними та такими, які направлені на ухилення від відповідальності за заподіяну шкоду . Вони спростовуються дослідженими судом доказами, про які зазначено вище.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп., так як вони документально підтверджені, а суд вимоги задовольняє повністю. Третя група інвалідності відповідача ОСОБА_2 ( а.с. 41) не звільняє його від сплати вказаних витрат згідно приписів Закону України "Про судових збір" .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 17,81,83,89, 141, 247, 258-259, 263 -268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, п.п. 4, 5, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, п. 2.2 Правил дорожнього руху України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства «Житомиробленерго» задовольнити частково.

Стягнути з Присяжнюка Андрія Володимировича, 22.01.1985 року народження, , ідентифікаційний номер на користь акціонерного товариства «Житомиробленерго» вартість завданих збитків внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в сумі 3397(три тисячі триста девяносто сім ) гривень 64 коп. на р/р 2748 в філії Житомирське ОУ АТ «Державний ощадбанк України» , МФО 311647, код 22048622 .

Стягнути з Присяжнюка Андрія Володимировича, 22.01.1985 року народження, , ідентифікаційний номер на користь акціонерного товариства «Житомиробленерго» витрати , понесені позивачем при сплаті судового збору в сумі 1762 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.00 коп. на р/р 7924 в ПАТ «Перший інвестиційний банк» , МФО 300506, код 22048622 .

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення заподіяної шкоди та судових витрати із ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи , якому рішення суду не було вручено у день його проголошення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду .

Суддя О.П. Михалюк