ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи: 650/663/17 Головуючий в І інстанції: Хомик І.І.
Номер провадження: №22-ц/819/262/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Петренка Тараса Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_3, на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 червня 2017 року, у складі судді Хомик І.І., у справі за позовом ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_3, Новокам'янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

19 травня 2017 року ОСОБА_4, діюча в інтересах ОСОБА_5,звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 10,51га, яка розташована на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: НОМЕР_1, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії НОМЕР_2, виданого 26.12.2002 року Новокамянською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області на підставі розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації від 30.08.2002 року №408.

Позов обґрунтований наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1. померла мати позивача ОСОБА_7. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки загальною площею 21,26га, що розташована на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області. При житті ОСОБА_5 залишила на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заповіт, посвідчений приватним нотаріусом, яким заповіла ОСОБА_3 4,26га, а ОСОБА_5 - 17га із земельної ділянки площею 21,26га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач прийняв спадщину. Однак при оформленні спадщини в нотаріальній конторі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за заповітом, оскільки окремих земельних ділянок площею 4,26га та залишку від заповіданих 17га (розміром 6,25га), які б складали земельну ділянку площею 10,5122га не існує. Відповідач ОСОБА_3 не претендує на вищезгадану земельну ділянку. У зв'язку з зазначеними обставинами просить задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням від 16 червня 2017 року позов був задоволений. Суд вирішив визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 10,51га відповідно до державного акту серії НОМЕР_3, розташовану на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, яка належала на праві власності ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначене рішення й ухвалити нове, яким відмовити в позові. Зокрема, вказав, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, належним чином не повідомленої про час розгляду справи, при цьому наявна в матеріалах справи заява про розгляд справи за відсутності відповідача подана не нею, а сторонньою особою. Також зазначив, що суд не взяв до уваги розмір часток земельних ділянок, які спадкодавець заповіла сторонам, а також того, що не існує жодних правовстановлюючих документів, які підтверджували б існування окремих земельних ділянок розмірами 10,7477га та 10,5122га. Також вказав, що поза увагою суду залишилась та обставина, що відповідач прийняла спадщину у встановлений законом строк за заявою від 06.12.2016 року, а тому є незрозумілим визнання за позивачем права власності на належну відповідачу земельну ділянку розміром 4,26га. Наявна ж в матеріалах справи заява від 16.06.2017 року не може свідчити про відмову відповідача від спадщини.

Відповідно до п.6 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України до впровадження нового адміністративно-територіального устрою України відповідно до змін до Конституції України щодо децентралізації влади, але не довше ніж до 31 грудня 2017 року, утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент України на підставі та у порядку, що визначені законом.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було постановлено ліквідувати Апеляційний суд Херсонської області та утворити Херсонський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні.

Однак, згідно з п.3 Розділу XІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності з 30.09.2016 року, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Також, відповідно до п.8 ст.1 Розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Первісно вказану апеляційну скаргу безпосередньо було направлено 25.09.2018 року до Апеляційного суду Херсонської області, яка надійшла до суду 27.09.2018 року й розподілено колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданік В.В., судді - Кутурланова О.В. й Орловська Н.В.

03 жовтня 2018 року в газеті "Голос України" опубліковано повідомлення голови Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні, про початок роботи вказаного новоутвореного суду з 03 жовтня 2018 року.

Враховуючи наведене, від дня початку роботи Херсонського апеляційного суду останній діє як суд апеляційної інстанції, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

11 жовтня 2018 року цю справу автоматизовано було розподілено колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду у складі: головуючий суддя - Майданік В.В., судді - Кутурланова О.В. й Орловська Н.В.

Листом від 17.10.2018 року з суду першої інстанції було витребувану вказану справу, яка надійшла до Херсонського апеляційного суду 29.10.2018 року.

Справу втретє було призначено до апеляційного розгляду на 12.02.2019 року о 09-45 годині, однак позивач ОСОБА_5 та представник відповідача Новокам'янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися, про причини неявки до суду не повідомили. У зв'язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до матеріалів справи, копій паспорта позивача, Свідоцтва про народження позивача, Свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_7 - позивач та відповідач є рідними братом і сестрою, спадкодавець ОСОБА_7 є їх матір'ю, вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Бериславі Херсонської області (а.с.6-7, 10, 11).

З копії заповіту ОСОБА_7 від 24.10.2008 року, копії Державного акту серії НОМЕР_2 та листа на адресу сторін завідуючого Бериславською державною нотаріальною конторою від 23.01.2017р №75/02-14 вбачається, що після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, а саме:

--- земельна ділянка площею 21,26 га, яка розташована на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії НОМЕР_2, виданого 26.12.2002 року Новокамянською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області на підставі розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації від 30.08.2002 року №408 (а.с.13, 14);

--- земельна ділянка площею 9,7700 га, яка розташована на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії НОМЕР_4, виданого 10.03.2003 року на підставі розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації від 21.02.2003 року №71 (а.с.9, 12, 13).

При цьому згідно вказаному Державному акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 земельна ділянка площею 21,26 га складається із двох окремих земельних ділянок: площею 10,75 га кадастровий номер: НОМЕР_5 та площею 10,51 га кадастровий номер: НОМЕР_1.

Згідно заповіту ОСОБА_7 від 24.10.2008 року остання зробила таке розпорядження:

--- із земельної ділянки площею 21,26 га, яка розташована на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту серії НОМЕР_2, виданого 26.12.2002 року Новокамянською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області на підставі розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації від 30.08.2002 року №408 заповіла:

Гр. ОСОБА_3 4,26 га;

Гр. ОСОБА_5 17 га.

--- а земельну ділянку площею 9,77 га, яка розташована на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавцю на підставі Державного акту серії НОМЕР_4, виданого 10.03.2003 року на підставі розпорядження Великоолександрівської районної державної адміністрації від 21.02.2003 року №71 заповіла гр. ОСОБА_8 (а.с.12).

Із листа на адресу сторін завідуючого Бериславською державною нотаріальною конторою від 23.01.2017р №75/02-14 вбачається, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняти всі спадкоємці за заповітом (позивач, відповідач та ОСОБА_8.). При цьому, ОСОБА_8 видано 19.12.2016 року за р.№1346 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 9,7700 га, а позивачу ОСОБА_5 видано 19.12.2016 року за р.№1348 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 10,7477 га. Також в листі, з посиланням на пп.4.15, 4.20 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зазначено, що окремих земельних ділянок площею 4,26га та залишку від заповіданих 17га (розміром 6,25га), які б складали земельну ділянку площею 10,5122га в наданому державному акті не існує, а частки спадкоємців можуть бути видані нотаріусом в простих арифметичних дробах, що унеможливлює видачу сторонам свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом. У зв'язку з зазначеним запропонувала звернутися до суду для вирішення даного питання (а.с.9).

Вказане підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2016 року (а.с.14) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, за якими щодо окремої земельної ділянки розміром 10,7477 га з кадастровим номером НОМЕР_5, яка входить до складу земельної ділянки розміром 21,26 га, видано 19.12.2016 року за р.№1348 позивачу ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.15).

Також підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, за яким щодо окремої земельної ділянки розміром 10,5122 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка входить до складу земельної ділянки розміром 21,26га, зареєстровано 26.12.2015 року право оренди, орендар - ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Злато Таврії", строк дії речового права - 31.12.2023 року (а.с.16).

Таким чином, оформленими є земельні ділянки, які належали спадкодавцеві: площею 9,77 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії НОМЕР_4 від 10.03.2003 року - на ім'я ОСОБА_8; площею 10,7477 га з кадастровим номером НОМЕР_5, що входить до складу земельної ділянки площею 21,26 га на підставі Державного акту серії НОМЕР_2 від 26.12.2002 року - на ім'я позивача.

А неоформленою є земельна ділянка, яка належала спадкодавцеві, площею 10,5122 га з кадастровим номером: НОМЕР_1, що входить до складу земельної ділянки площею 21,26 га на підставі Державного акту серії НОМЕР_2 від 26.12.2002 року.

При цьому нотаріус не зміг видати позивачу і відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (відповідно на 6,25 га та 4,26 га) щодо вказаної земельної ділянки через відсутність таких окремих ділянок.

Задовольняючи повністю позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 спадщину не прийняла, а окремих земельних ділянок площею 4,26га та залишку від заповіданих 17 га (розміром 6,25га), які б складали земельну ділянку площею 10,5122га у державному акті не існує, а тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу частку спадкового майна видати неможливо.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи та порушивши норми процесуального права і неправильно застосувавши норми матеріального права.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1217 вказаного Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно положенням ст.1223 вказаного Кодексу: право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1); у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2); право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3).

Відповідно до ч.1 ст.1225 вказаного Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За ч.1 ст.1233 вказаного Кодексу заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 вказаного Кодексу заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.1236 вказаного Кодексу заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

За положеннями ст.1268 вказаного Кодексу: спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1); спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3); незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5).

Відповідно до ч.5 ст.1269 вказаного Кодексу особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 вказаного Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, з урахуванням того, що відповідач прийняла спадщину в установлений законом строк і не відмовилась від неї протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, про що зазначає її представник та підтверджено листом нотаріуса, то вважається, що спадкове майно належить їй з дня відкриття спадщини.

Таким чином, рішення суду першої інстанції щодо визнання за позивачем права на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 10,51 га є незаконним і необґрунтованим й таким, що порушує права відповідача на вказану земельну ділянку.

При цьому посилання суду першої інстанції на заяву від імені ОСОБА_3 про визнання позову та розгляд справи за її відсутності не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідач від спадщини не відмовилася в установленому порядку. Вказана заява не є предметом розгляду з приводу її дійсності чи недійсності, оскільки вона не містить в собі даних, які впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.2.2012р за №282/20595):

--- видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (підпункт 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ);

--- видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього (підпункт 4.20 пункту 4 глави 10 розділу ІІ).

Отже, нотаріус був позбавлений можливості видати сторонам свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом, оскільки в наданому державному акті не існує окремих земельних ділянок площею 4,26га та залишку від заповіданих 17га (розміром 6,25га), які б складали земельну ділянку площею 10,5122га.

А тому спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Позивач вже отримав свідоцтво на частину земельної ділянки за державним актом серії НОМЕР_2, а саме на окрему ділянку площею 10,7477 га з кадастровим номером НОМЕР_5, що входить до складу земельної ділянки площею 21,26га на підставі вказаного Державного акту. Йому ж було заповідано 17,00 га. Отже, він має право на решту, а саме на 6,2522 га (17,00 - 10,7477).

Тобто із частини земельної ділянки за державним актом серії НОМЕР_2, а саме з окремої ділянки площею 10,5122 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що входить до складу земельної ділянки площею 21,26 га на підставі вказаного Державного акту, позивач має право на земельну ділянку площею 6,2522 га. Решта ж, а саме 4,2600 га (10,5122 - 6,2522) належить відповідачу.

В числовому вираженні частка позивача із вказаної окремої земельної ділянки площею 10,5122га складає 59,47% (62522кв.м х 100% : 105122кв.м) або 10000/16813 частин (62522/105122 = 1/1,6813 = 10000/16813).

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності відмови позивачу в позові повністю не можуть бути взяті до уваги, оскільки позивач має право на відповідну частку спадщини і це ніким не оспорюється. Видача на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину (а.с.14) на окрему земельну ділянку площею 10,7477га з кадастровим номером НОМЕР_5, що входить до складу земельної ділянки площею 21,26 га на підставі Державного акту серії НОМЕР_2 від 26.12.2002 року, підтверджує це право і вказане свідоцтво є чинним та ніким не оспорюється.

Тобто, визнання за позивачем права на спадщину у відповідному розмірі (у відповідній частці) жодним чином не порушує прав відповідача ОСОБА_3.

Отже, позовні вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, права власності на земельну ділянку площею 10,51га не відповідають нормам чинного законодавства, натомість підлягають задоволенню частково, а саме на 10000/16813 частин земельної ділянки (земельної ділянки площею 6,2522 га або на 59,48% земельної ділянки) ) із земельної ділянки площею 10,51га з кадастровим номером НОМЕР_1, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3 від 26.12.2002 року.

А тому рішення суду першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Зокрема, за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на 10000/16813 частин земельної ділянки (земельної ділянки площею 6,2522 га або на 59,48% земельної ділянки) із земельної ділянки площею 10,51га з кадастровим номером НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3, виданого 26.12.2002 року, розташованої на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, яка належала на праві власності ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги відповідач сплатила в установленому законом розмірі 960,00грн судового збору (а.с.55, 74), позов задоволено частково, а саме на 59,48% (6,2522га х 100% : 10,51га), отже апеляційну скаргу задоволено на 40,52%. Тобто з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 388,99грн(960грн х 40,52% : 100%).

Керуючись ст.ст.141, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268-1270 ЦК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Петренка Тараса Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_3,задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 червня 2017 рокускасувати й ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4, діючої в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_3, Новокам'янської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом право власності на 10000/16813 частин земельної ділянки (земельної ділянки площею 6,2522 га або на 59,48% земельної ділянки) із земельної ділянки площею 10,51га з кадастровим номером НОМЕР_1, цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту серії НОМЕР_3, виданого 26.12.2002 року, розташованої на території Новокамянської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, що належала на праві власності ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5на користь ОСОБА_3судові витрати в розмірі 388,99грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 14 лютого 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська