Справа № 279/4754/19
УХВАЛА

іменем України

23 вересня 2019 року м. Коростень Житомирської області

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Коренюк В.П., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява (заява) за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.175 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема: позивачем не вказано обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (щодо стягнення аліментів на її користь); не зазначено докази, що підтверджують вказані обставини (не підтверджено доказами місце роботи відповідача); ціну позову.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Позивачем в позовній заяві хоча вказано місце роботи відповідача, проте не зазначено доказів, що підтверджують таку обставину, що в контексті статті 199 Сімейного кодексу України, є обов`язковою фактичною обставиною, яка зумовлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення двадцяти трьох років та право останніх на звернення до суду з відповідним позовом.

Позивач зобов`язана додати до позовної заяви всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Крім того, відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом наведених норм мати (батько) має право на подання позову про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, лише за умови, якщо дочка (син) проживає (а не тільки є зареєстрованим) з матір`ю (батьком).

Як зазначено у позові та вбачається з доданої до позовної заяви довідки Університету "КРОК" № 5417 від 29 серпня 2019 року ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у навчальному закладі, розташованому в м.Києві.

В той же час, позивач зазначає в позові як адресу проживання повнолітнього сина: АДРЕСА_1 .

Наявність спільної адреси реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не може слугувати належним підтвердженням факту їх сумісного проживання та, відповідно, подання позову ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 .

Таким чином, аліменти стягуються безпосередньо на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчатися, тобто позивачу необхідно обґрунтувати необхідність стягнення аліментів на свою користь, а не на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, або уточнити заявлені позовні вимоги.

Звертається увага позивача на те, що відповідно до ч.5 ст.177 Цивільного процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналогічні за змістом вимоги містять і частини друга та восьма ст.83 Цивільного процесуального кодексу України, якими встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.7 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України , суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі неможливості одержати докази самостійно позивач повинен до позовної заяви додати клопотання про їх витребування, що передбачено частиною третьою ст.177 Цивільного процесуального кодексу України та у відповідності до пункту 7 частини третьої ст.175 Цивільного процесуального кодексу України повідомити про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви.

Крім того, суд зазначає, що на виконання п.3 ч.3 ст.175 Цивільного процесуального кодексу України, позивачу необхідно в позовній заяві зазначити ціну позову.

Згідно з п.3 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року, "Де Жуффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року. Тому, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вказані недоліки мають бути усунені протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі усунення у вказаний строк недоліків, позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві з доданими до неї документами не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк