13.02.2019
Справа № 201/1024/19
Провадження № 2/201/1598/2019
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Трещов В.В.., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2019р. головуючим по справі визначений суддя Федоріщев С.С., який своєю ухвалою від 04 лютого 2019 року залишив заяву ОСОБА_1 без руху. Виявлені судом недоліки заявником усунуто не було.

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С. своєю ухвалою від 11.02.2019р. заявив самовідвід з підстав того, що позивач не погоджується із застосуванням судом законодавства та заявив відвід судді Федоріщеву С.С., оскільки вважає, що суддя не може виконувати вимоги закону про обєктивність і повне дослідження обставин справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2019р. головуючим по справі була визначена суддя Ткаченко Н.В., яка своєю ухвалою від 12.02.2019р. також заявила самовідвід з підстав того, що в 2002р. ОСОБА_1 звертався до апеляційного суду Дніпропетровської області, як до суду першої інстанції, з позовом про відшкодування моральної шкоди та з іншими вимогами до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, Управлення юстиції Дніпропетровської області і до судді Ткаченко Н.В. особисто. Ухвалою судді судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.05.2002р. ОСОБА_1 в прийомі позову відмовлено (ухвала була залишена без змін ухвалою колегії судової палати по цивільним справам Верховного Суду України від 29.10.2002р.). Крім того, ОСОБА_1 здійснив публікацію в газеті за 07.03.2002р., де критично оцінювалися дії судді Ткаченко Н.В. по винесенню ухвали суду від 30.11.2001р. На вищевказану публікацію суддею було підготовлено заперечення, яке було опубліковане в цій самій газеті за 11.04.2002р. В означений вище період часу, ОСОБА_1 звертався із численними скаргами на дії судді Ткаченко Н.В. (в Управління юстиції Дніпропетровської області, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію суддів Дніпропетровської області). Цими організаціями були ініційовані перевірки по скаргах.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2019р. головуючим по справі був визначений суддя Трещов В.В.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду, суд дійшов висновку про залишення останньої без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частин 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Статтею 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури. Сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат.

ОСОБА_2 України № 266/94-ВР не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою.

Такого висновку дійшла ОСОБА_3 Верховного Суду в постанові у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) від 20 вересня 2018 року.

Ознайомившись із заявою, вважаю що таку слід залишити без руху, оскільки, позивачем при подачі заяви до суду не було дотримано вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме:

статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. При цьому, іншу сторону у справі ОСОБА_1 не зазначив, а тому позивачу необхідно зазначити у позовній заяві повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

позивачу необхідно зазначити ціни позову;

позивачу необхідно зазначити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначити докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначити щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів;

позивачу необхідно надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів);

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, заяву необхідно залишити без руху відповідно до ст. 185 ЦПК України, про що повідомити позивача та надати йому строк для виправлення викладених вище недоліків.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Ураховуючи указані приписи процесуального законодавства та зважаючи на наявність наведених судом недоліків заяви вона підлягає залишенню без руху із визначенням судом строку для їх усунення.

Керуючись ст. 175, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконним діями оперативно-розшукових органів, органів досудового слідства, прокуратури та суду залишити без руху, про що повідомити позивача та надати строк для виправлення викладених вище недоліків не пізніше двох днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі усунення недоліків у встановлений строк заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Трещов