ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/70/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Скляренко В.М. Доповідач в апеляційній інстанції Новіков О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби (ДВС) м. Черкаси головного територіального управління юстиції у Черкаській області, зацікавлені особи - ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 ,:

в с т а н о в и в :

В травні 2016 року представник ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_5 , звернулася із вказаною скаргою до суду, посилаючись на те, що в провадженні Центрального відділу ДВС міста Черкаси головного територіального управління юстиції у Черкаській області в Черкаській області з 25.01.2016 на виконанні знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2015 у справі № 2314/9019/12 про виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4

Вказує, що до 19.02.2016 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про надання строку на добровільне виконання рішення суду ДВС боржникам не надсилала. 03.03.2016 її представником до начальника Центрального ВДВС міста Черкаси подано заяву з вимогою здійснити перевірку виконавчих проваджень у порядку ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виселення та повернення виконавчих листів стягувачу без виконання з урахуванням встановленої заборони та звернення стягнення на іпотечне майно боржника. Однак жодних дій начальником відділу ДВС здійснено не було. Натомість 23.05.2016 нею отримано вимогу державного виконавця від 19.05.2016 за №08-01-36/17378 про виселення до 26.05.2016.

Також вказує, що 07.06.2014 вступив в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлена заборона на вчинення будь-яких дій щодо звернення стягнення на майно, яке було надано як забезпечення валютного кредиту, що в силу вимог п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

Оскільки ДВС на підставі наданих стягувачем виконавчих листів здійснюються виконавчі дії для виконання рішення суду про виселення та на виконання якого встановлена пряма заборона державою як на звернення стягнення на предмет іпотеки, так і на виселення, скаржник вважає, що виконавчі листи є такими, що не підлягають до виконання.

З викладених підстав просила визнати дії державних виконавців Центрального відділу ДВС неправомірними.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.06.2016 в задоволенні скарги відмовлено. Це рішення ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.08.2016 залишено в силі, однак ухвалою Верховного Суду від 06.06.2018 судові рішення у справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки скаржником не зазначено, які саме дії Центрального відділу ДВС вона оскаржує та вважає незаконними.

На виконання вказаної ухвали, скаржником ОСОБА_1 21.09.2018 до суду подано заяву про уточнення скарги, в якій вказано, що посадовими особами Центрального відділу ДВС міста Черкаси у виконавчому провадженні з примусового виселення її з квартири АДРЕСА_1 в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вчинено незаконні дії - винесено ряд вимог про зобов`язання її в добровільному порядку виселитися із належної їй квартири; складено ряд актів за результатами здійснення виходу за місцем її проживання; винесено постанови про накладення на неї штрафів; винесено постанову про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій; винесено постанови про залучення спеціаліста при проведенні виконавчих дій, про залучення представників поліції при проведенні виконавчих дій, про закінчення виконавчого провадження.

А тому просила визнати незаконними дії посадових осіб Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області стосовно виселення її з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Черкаси, здійснені при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2314/9019/12 від 12.05.2015, а саме:

- щодо складення та направлення державним виконавцем вимог від 19.05.2016, 01.06.2016 та від 14.06.2016 про зобов`язання скаржника в добровільному порядку виселитися з належної їй квартири;

- щодо складення та підписання державним виконавцем актів від 19.02.2016, 04.05.2016, 27.05.2016, 10.06.2016, 21.06.2016 та 07.07.2016 за результатами здійснення за результатами здійснення виходу за місцем проживання скаржника;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 27.05.2016 про накладення на скаржника штрафу в розмірі 340,00 грн.;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 10.06.2016 про накладення на скаржника штрафу в розмірі 680,00 грн.;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 10.06.2016 про стягнення з скаржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн.;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 14.06.2016 про залучення спеціаліста при проведенні виконавчих дій;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 15.06.2016 про залучення представників поліції при проведенні виконавчих дій;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 22.08.2016 про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2019 року вимоги скарги задоволено частково та визнано неправомірними дії державного виконавця Сагайдак С.В. в частині направлення вимог від 01.06.2016 та 14.06.2019 про зобов`язання в добровільному порядку виселитися із квартири АДРЕСА_1 .

Визнано неправомірними дії державного виконавця Сагайдак С.В. в частині складання актів від 27.05.2016, 10.06.2016, 21.06.2016, 07.07.2016 за результатами здійснення виходу за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою квартира АДРЕСА_1 .

Визнано неправомірними дії державного виконавця Сагайдак С.В. в частині винесення постанови від 14.06.2016 про залучення спеціаліста при проведенні виконавчих дій та постанови від 15.06.2016 про залучення представників поліції при проведенні виконавчих дій.

В іншій частині скарги - відмовлено.

Судом першої інстанції вказано на те, що в даній справі наявні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця (скаргу щодо яких задоволено), оскільки їх вчинено під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», положеннями якого передбачено неможливість здійснення фактичного виконання судових рішень про стягнення заборгованості по кредитам, наданим в іноземній валюті.

Одночасно суд зазначив, що не підлягають до задоволення вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо складання акту від 21.06.2016 №2, оскільки він був складений у виконавчому провадженні щодо виселення ОСОБА_6 , що права скаржника не порушує. Також не підлягають до задоволення вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо складання акту опису й арешту від 21.06.2016 у зв`язку з відсутністю оригіналу такого акту як у сторін справи, так і в державного виконавця (у матеріалах виконавчого провадження).

Вимоги скаржника в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанов від 27.05.2016 та від 10.06.2016 про накладення на неї штрафів в розмірі 340,00 грн. та 680,00 грн. відповідно та постанови від 10.06.2016 про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн., на думку суду першої інстанції, до задоволення не підлягають, оскільки вказані постанови ДВС у визначеному законом порядку скаржником не оскаржувалися.

Не можуть бути задоволені вимоги скарги в частині визнання неправомірними дій держаного виконавця щодо винесення постанови від 22.08.2016 про закінчення виконавчого провадження, так як рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2013 згідно з виконавчим документом № 2314/9019/12 від 12.02.2015 про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 фактично виконане, відповідно, державним виконавцем 22.08.2016 на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №49925821, яку скаржник у визначеному законодавством порядку не оскаржив.

Ухвалу суду оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 в частині, якою відмовлено у задоволенні вимог скарги.

В апеляційній скарзі зазначено, що в силу вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» усі дії вчиненні у рамках виконавчого провадження про задоволення вимог кредитора в іноземній валюті у будь-якому виді є незаконними, чого суд не врахував, залишаючи без задоволення частину вимог скарги. Суд не обґрунтував чому він залишив без задоволення вимоги скаржника стосовно складення державним виконавцем вимоги від 19.05.2016 про зобов`язання скаржника в добровільному порядку виселитись із належної їй квартири та актів від 19.02.2016 та від 04.05.2016 за результатами здійснення виходу за місцем її проживання. Акт від 21.06.2016 за результатами здійснення виходу за місцем проживання боржника стосується не лише ОСОБА_7 , як помилково вказав суд, а й скаржника. Відсутність оригіналу акту від 21.06.2016 виникла з вини органу ДВС. Скаржник про існування постанов про накладення штрафів дізналася лише під час розгляду цієї справи, адже їх копій вона не одержувала. Скаржник не просить скасувати ці постанови, а вказує на неправомірність дій державного виконавця по їх складенню. Постанова ДВС від 22.08.2016 про закінчення виконавчого провадження є також незаконною, адже постанови про відкриття виконавчого провадження та про надання боржнику строку на добровільне виконання судового рішення скаржник від органів ДВС не отримувала, що порушило її права, усі дії державного виконавця стосовно виселення скаржника з квартири є протиправними, отже закінчення виконавчого провадження відбулося також з недотриманням вимог закону.

Посилаючись на зазначені порушення, скаржник просить скасувати ухвалу суду в частині, якою вимоги її скарги залишено без задоволення, та новою постановою задовольнити ці вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу Центральний відділ ДВС міста Черкаси вказало на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду в оскарженій частині правильним, адже дії державних виконавців у виконавчому провадженні вчинено з належним дотриманням вимог профільного закону.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає вказаним вимогам.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.01.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04.10.2013, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та виселено ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Черкаси.

Виселення скаржниці та інших було пов`язано з виконанням рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.02.2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , яка була передана в забезпечення зобов`язання по валютному кредитному договору.

08.08.2014 Придніпровським районним судом м. Черкаси були видані виконавчі листи за вказаним вище рішенням суду, однак вони містили описку, що перешкоджало їх виконанню.

Постановами від 12.11.2014 вказані виконавчі листи були повернуті стягувачу на підставі поданої ним заяви про їх повернення.

24.11.2014 стягувач звернувся до суду із заявою про виправлення описки у виконавчих документах від 08.08.2014.

Ухвалою Придніпровського районного суду від 12.12.2014 заяву про виправлення описки у виконавчих листах було задоволено.

02.02.2015 представник стягувача звернувся до суду із заявою про видачу виконавчих листів, які було видано судом 12.02.2015.

Ухвалою Придніпровського районного суду від 17.06.2015, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25.11.2015, у справі за заявою ПАТ КБ» Приватбанк» поновлено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Також 20.01.2016 та 02.03.2016 на адресу Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ, який на даний час змінив назву на Центральний відділ ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, надійшли заяви стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів Придніпровського районного суду м. Черкаси №2314/9019/12 від 12.02.2015 про виселення ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Черкаси.

На підставі вимог статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 25.01.2016 державний виконавець Центрального відділу ДВС Сагайдак С.В. прийняв виконавчий документ до виконання, про що ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49925821. Цього ж дня копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику ОСОБА_1 за вих. №792 для виконання.

Однак рекомендований лист з цим відправленням повернувся на адресу Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області за закінченням терміну зберігання.

Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Сагайдак С.В. на адресу ОСОБА_1 були направлені письмові вимоги від 19.05.2016, 01.06.2016, якими її зобов`язано виселитися з квартири до 26.05.2016 та 09.06.2016 відповідно, а також вимога від 14.06.2016, якою ОСОБА_1 зобов`язано надати доступ до вказаної квартири, з зв`язку з примусовим виселенням, яке відбудеться 21.06.2016.

Крім того, державним виконавцем Сагайдак С.В. в даному виконавчому провадженні були складені наступні акти:

- акт від 19.02.2016 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 двері державному виконавцю ніхто не відкрив (а.с.17 том 2);

- акт від 04.05.2016 про те, що при виході за вищевказаною адресою державним виконавцем встановлено, що рішення боржником в добровільному порядку не виконане (а.с.18 том 2);

- акт від 27.05.2016 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 державним виконавцем встановлено, що рішення боржником в добровільному порядку не виконане (а.с.19 том 2);

- акт від 10.06.2016 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 державним виконавцем, в присутності понятих, встановлено, що двері державному виконавцю ніхто не відкрив, зі слів мешканців будинку ОСОБА_1 проживає в даній квартирі, станом на 10.06.2016 рішення боржником в самостійному порядку не виконане (а.с. 20 том 2);

- акт від 21.06.2016 № 1 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 державним виконавцем в присутності представників правоохоронних органів, представника ПАТ КБ «Приватбанк», проведено виконавчу дію - примусове виселення з квартири, замінено замковий механізм, встановлено сигналізацію, проведено опис ліквідного майна, опечатано вхідні двері, речі, які не підлягали опису та арешту були передані боржникам, про що складено відповідний акт (а.с.21 том 2);

- акт від 21.06.2016 №2 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 державним виконавцем встановлено, що рішення в самостійному порядку не виконане, в даний час в квартирі проживає ОСОБА_9 (а.с.22 том 2);

- акт від 21.06.2016 №3 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 державним виконавцем при проведенні виконавчих дій, передано майно належне боржникам (а.с. 23 том 2);

- акт від 21.06.2016 №4 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 при примусовому виселенні мешканців квартири, які підлягають виселенню, грошових коштів, виробів з дорогоцінних металів та тварин не виявлено (а.с.24 том 2);

- акт від 21.06.2016 №5 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 державним виконавцем при проведенні виконавчих дій примусовому виселенні було проведено опис та арешт ліквідного майна, належного боржникам, іншого майна «ліквідного» крім описаного виявлено не було, державним виконавцем складено акт державного виконавця та акт опису та арешту майна (а.с.5 том 2);

- акт від 21.06.2016 №6 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 при виселенні мешканців з квартири встановлено, що мешканець ОСОБА_9 чинив перешкоди державному виконавцю та не давав доступу до приміщення (а.с.26 том 2);

- акт від 07.07.2016 про те, що при виході за адресою квартира АДРЕСА_1 державним виконавцем здійснено передачу описаного майна згідно акту опису та арешту від 21.06.2016 на відповідальне зберігання представнику ПАТ КБ «Приватбанк» та представнику ПП «Джим Компані» (а.с. 32-33 том 2).

Також державним виконавцем Сагайдак С.В. 14.06.2016 винесено постанову про залучення спеціаліста при проведенні виконавчих дій, а 15.06.2016 - про залучення представників поліції при проведенні виконавчих дій, та 22.08.2016 - про закінчення виконавчого провадження.

Скаржнця оспорює та просить визнати незаконними дії державного виконавця, вчинені у рамках здійснення виконавчого провадження, спрямованого на виконання рішення суду про виселення боржника, оскільки вони суперечать положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Разом з тим, 07.06.2014 набрав чинності Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Верховний Суд у своїй постанові від 06 червня 2018 року по даній справі прийшов до висновку, що виселення осіб з нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки, є частиною процедури примусового звернення стягнення на іпотечне майно, у зв`язку із чим виконання рішення у справі про примусове виселення мешканців з квартири може бути відстрочено на підставі вказаного вище Закону України № 1304-VII.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, що дія вказаного Закону встановлює тимчасові обмеження не лише щодо процедури відчуження без згоди власника заставного чи іпотечного майна, а і щодо процедури виселення осіб з житла, переданого в іпотеку.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції частково погоджується з доводами апеляційної скарги в частині неправомірності дій органів ДВС щодо:

- складення та направлення державним виконавцем вимог від 19.05.2016, 01.06.2016 та від 14.06.2016 про зобов`язання скаржника в добровільному порядку виселитися з належної їй квартири;

- щодо складення та підписання державним виконавцем актів від 19.02.2016, 04.05.2016, 27.05.2016, 10.06.2016, 21.06.2016 та 07.07.2016 за результатами здійснення виходу за місцем проживання скаржника;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 14.06.2016 про залучення спеціаліста при проведенні виконавчих дій;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 15.06.2016 про залучення представників поліції при проведенні виконавчих дій.

У цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Правомірним, на думку колегії суддів є дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси головного територіального управління юстиції у Черкаській області в частині винесення державним виконавцем постанови від 22.08.2016 про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні обидві всі сторони визнали, що вказані у рішенні суду особи виселились зі спірної квартири і у державного виконавця були всі законні підстави закінчити виконавче провадження.

Що стосується постанов держаного виконавця від 27.05.2016 про накладення на скаржника штрафу в розмірі 340,00 грн.; постанови від 10.06.2016 про накладення на скаржника штрафу в розмірі 680,00 грн. та постанови від 10.06.2016 про стягнення з скаржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн., то колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», який діяв на час оскарження вказаних рішень державного виконавця, такі дії щодо виконання постанов рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, вказаною імперативною нормою закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Пунктом 10 Розділу 8 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України №1404-VIII передбачено, що скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим законом.

Відповідно до п.1, ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на дії органів ДВС в частині накладення штрафів та стягнення витрат на проведення виконавчих дій лише 21 вересня 2018 року, тобто після набрання чинності Закону України №1404-VIII. До цього вона не згадувала про вказані постанови виконавця.

Отже провадження по справі у цій частині скарги ОСОБА_1 необхідно закрити, оскільки ці оскарження вказаних дій державного виконавця підлягають розгляду в порядку адміністративного провадження.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при розгляді скарги допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Приймаючи до уваги необхідність чіткого викладення правомірності кожної дії державного виконавця, суд апеляційної інстанції вважає доцільним та правильним скасувати ухвалу районного суду у даній справі та ухвалити з цього приводу нове судове рішення.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 травня 2019 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Визнати незаконними дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси головного територіального управління юстиції у Черкаській області стосовно виселення її з квартири АДРЕСА_1 , здійснені при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2314/9019/12 від 12.05.2015, а саме:

- щодо складення та направлення державним виконавцем вимог від 19.05.2016, 01.06.2016 та від 14.06.2016 про зобов`язання скаржника в добровільному порядку виселитися з належної їй квартири;

- щодо складення та підписання державним виконавцем актів від 19.02.2016, 04.05.2016, 27.05.2016, 10.06.2016, 21.06.2016 та 07.07.2016 за результатами здійснення виходу за місцем проживання скаржника;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 14.06.2016 про залучення спеціаліста при проведенні виконавчих дій;

- щодо винесення державним виконавцем постанови від 15.06.2016 про залучення представників поліції при проведенні виконавчих дій.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії посадових осіб Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси головного територіального управління юстиції у Черкаській області в частині винесення державним виконавцем постанови від 22.08.2016 про закінчення виконавчого провадження - відмовити.

Провадження у даній справі в частині визнання незаконним винесення державним виконавцем постанови від 27.05.2016 про накладення на скаржника штрафу в розмірі 340,00 грн.; постанови від 10.06.2016 про накладення на скаржника штрафу в розмірі 680,00 грн. та постанови від 10.06.2016 про стягнення з скаржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 70,00 грн. - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право звернутися з цим питанням до суду в порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2019 року.

Судді