АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/46/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 301030300 Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси області від 11 жовтня 2018 року (повний текст рішення складено 16 жовтня 2018 року) у складі судді Троян Т.Є. у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7, про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у шлюбі з 17.02.2001 року по 14.07.2017 року від якого мають двох дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час перебування у шлюбі подружжя набуло за спільні кошти майно, що є спільною сумісною власністю.

Уточнивши свої позовні вимоги просила суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру за адресою: в АДРЕСА_1; визнати за сторонами право власності на 1/ 2 вказаної квартири кожному; стягнути з ОСОБА_5 на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/ 2 частини автомобіля Daewoo Lanos, 2007 року випуску в розмірі 28 158 грн. 00 коп. та автомобіля Renault Logan, 2013 року випуску в розмірі 58 398 грн. 50 коп.

ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7, в якому просив суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя витрати, які були понесені внаслідок облаштування квартирі за АДРЕСА_2, власником якої є мати позивачки ОСОБА_7, а саме:

- у приміщені балкону на кухні: проведення підігріву підлоги, встановлення додаткової батареї, встановлення вікон, утеплення балкону, і обшивка балкону;

- у приміщенні кухні: стяжка стелі; поклейка фотообоїв, також виготовлено кухонні меблі, придбано пральну машинку «Elektrolux», газову плиту «Bosch», хлібопічку «Moulinex»;

- у приміщенні коридору великого: споруджена підвісна стеля, проведена стяжка стелі, стін, придбання та укладання лінолеуму на підлогу;

- у приміщені зали: проведена стяжка стелі, стін, наклеєно обої, встановлення люстри;

- у приміщенні коридору малому: споруджено підвісну стелю, укладено лінолеум на підлогу, стяжка та фарбування стін;

- у приміщенні спальні: стяжка стелі, стін, наклейка фотообоїв, укладання на підлогу-лінолеуму, встановлення вікон; у приміщенні туалету: проведена заміна сантехники, обшивка стін пластиком;

- у приміщенні ванної кімнати: проведена заміна сантехники, обшивка пластиковою вагонкою стін, придбання ванни та тумби; у приміщенні спальні: проведена стяжка стелі, стін, наклейка шпалер, укладення на підлогу лінолеуму, встановлення балконного блоку (двері, вікно); у приміщенні лоджії: обшивка стін дерев'яною вагонкою; встановлення вікон.

Позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь грошову компенсацію 1/ 2 вартості витрат, понесених за вказаними роботами.

Також він зазначав, що в період шлюбу сторонами набуто наступне рухоме майно: мотокультиватор «Кентавр» 2500 грн.; надувний човен MAGELLAN 3000 грн.; спінінг з котушкою 1000 грн.; електрочайник 400 грн.; мультиварка 1500 грн.; мікрохвильова піч «Дельора»1200 грн.; телевізор «Toshiba», + пульт 4500 грн.; тюнер до телевізора + пульт 600 грн.; обігрівач «UFO» + телескопічна ніжка 1500 грн.; каструля на 8 л. 300 грн.; подовжувач на 25 м. 200 грн., на загальну суму 16700 грн.

Просив стягнути грошову компенсацію 1/ 2 вартості вказаного майна, яке залишилося у ОСОБА_6

Позивач за зустрічним позовом вказав, що всі вищезазначені рухомі речі були вивезені в присутності матері відповідачки ОСОБА_7, що знаходить своє підтвердження у висновку за результатами перевірки Інспектором СРПП №2 Городищенського відділення Смілянського ВГУ НП в Черкаської області, проведеної 23.08.2017 року

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2018 року первісний позов задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_6 і ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/ 2 частину вказаної квартири.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/ 2 частину вказаної квартири.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/ 2 частини автомобіля Renault Logan, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 58398,50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості 1/ 2 частини автомобіля Daewoo Lanos, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 28158,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 2400,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

При цьому апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне дослідження та оцінку доказів, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не надав належної оцінки доказу апелянта на підтвердження отримання в борг грошових коштів на придбання спірної квартири, а саме: розписки про отримання в борг апелянтом у свого батька ОСОБА_10 коштів в розмірі 60 000 грн., а також розписки про повернення коштів, які ОСОБА_5 повернув батькові після розірвання шлюбу особистими коштами.

З приводу автомобілів, то апелянт стверджує, що судом не надано оцінки доказам ОСОБА_5 про те, що спірні автомобілі придбавались не ним особисто, а його батьком ОСОБА_10, що підтверджується актом від 11.01.2018 року, завіреним секретарем виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району.

Єдиними спільними коштами, які були використані для придбання автомобіля Renault Logan, були 10 000 грн. поворотної фінансової допомоги, що отримав ОСОБА_5 за місцем роботи.

Апелянт зазначає, що суд неповністю дослідив докази, що містяться в матеріалах справи. Зокрема, не досліджено висновки Городищенського відділення Смілянського відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області по результатам перевірки від 23.08.2017 року, а також висновку Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про результати розгляду звернення №46828 від 04.09.2017 року, які підтверджують самовільне вивезення ОСОБА_6 з приватної власності ОСОБА_5 їхнього спільного майна.

Посилаючись на вказані доводи, ОСОБА_5 просить рішення скасувати частково в частині стягнення з нього на користь позивачки грошової компенсації вартості обох автомобілів і в задоволенні позову ОСОБА_6 в цій частині відмовити. Зустрічний позов просить задовольнити повністю.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено такі обставини справи.

Сторони перебували у шлюбі з 17 лютого 2001 року по 14 липня 2017 року від якого мають двох дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2. Це підтверджується копією паспорту позивачки та рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 14.07.2017 року по цивільній справі № 691/755/17 ( т. 1 а.с. 7, 9).

Також встановлено, що в період шлюбу було придбано автомобілі Daewoo Lanos, 2007 року випуску, який був зареєстрований на ОСОБА_5 04.09.2007 року та Renault Logan, 2013 року випуску, який також був зареєстрований на відповідача 23.04.2013 року ( т. 1 а.с. 70, 135).

В подальшому, а саме 13 червня 2017 року, відповідачем ОСОБА_5 за договором комісії вказані автомобілі були відчужені та перереєстровані на третю особу - батька відповідача ОСОБА_10 ( т.1 а.с. 124-134).

Позивачка за первісним позовом наполягала на тому, що кошти за продаж автомобіля вона не отримувала, автомобілі відчужені поза межами сімейних відносин без отримання письмової згоди позивачки як співвласниці майна.

Відповідач за первісним позовом не заперечував факт перереєстрації автомобіля на ОСОБА_10, однак зазначив, що автомобілі були придбані за кошти ОСОБА_5 та його батька. ОСОБА_6 не брала участі в придбанні автомобілів, оскільки не працювала, а тому це майно є особистою власність ОСОБА_5 Відповідач для купівлі автомобіля Renault Logan на роботі отримував поворотну фінансову допомогу в розмірі 10 000 гривень, згідно договору № 2 від 09.04.2013 року (т. 1 а.с. 110).

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 94654898 ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 144 від 11.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В. є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1( т. 1 а.с. 10).

За висновком автотоварознавчої експертизи № 260/808/18-23 від 16.08.2018 року середня ринкова вартість автомобіля марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску становить 56 316 грн. 00 коп., середня ринкова вартість автомобіля Renault Logan, 2013 року випуску становить 116 797 грн. 00 коп.

Також в матеріалах справи міститься копія розписки від 11.02.2017 року, згідно з якою відповідач за первісним позовом отримав від свого батька, ОСОБА_10, позику в розмірі 60 000 гривень на придбання квартири (т. 1 а.с. 114).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України також передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Як роз'яснено у п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

У п. 30 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оцінивши наявні у справі доказі в їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що відповідач за первісним позовом не надав належних та допустимих доказів того, що спірні автомобілі були придбані під час шлюбу виключно за особисті кошти ОСОБА_5, або ступінь його участі в придбанні даного майна є суттєвою.

Наданий відповідачем акт від 11.01.2018 року, завірений секретарем виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району про користування автомобілем Daewoo Lanos його батьком ОСОБА_10 не спростовує висновки суду в цій частині.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на отримання ОСОБА_5 від свого батька позики в сумі 60 000 грн. 00 коп. для придбання квартири сім'єю сина не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки рішення суду в частині визнання квартири спільною сумісною власність подружжя та її поділу не оспорюється апелянтом.

Що стосується доводів апеляційної скарги про відмову у задоволенні зустрічного позову, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів, які підтверджували, що облаштування квартири № 80, яка знаходиться в м. Черкаси, по вул. 30 років Перемоги, б.54, здійснено за рахунок спільних коштів подружжя.

Колегія суддів також звертає увагу, що власницею цієї квартири є ОСОБА_7, мати ОСОБА_6, і такі вимоги можуть бути заявлені окремим позовом до неї.

Стосовно іншого майна, зазначеного в позовній заяві, а саме побутової техніки, меблів, представник відповідачки за зустрічним позовом заперечив проти наявності у неї такого майна.

Оцінивши всі наявні докази з цього приводу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про те, що на час розгляду справи позивачем не надано належних та допустимих доказів набуття вказаного у зустрічному позові рухомого майна сторонами саме період шлюбу, та їх наявності у відповідачки ОСОБА_6 на момент припинення шлюбних відносин.

Висновок Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про результати розгляду звернення № 46828 від 04 вересня 2017 року, на який посилається апелянт, свідчить лише про те, що ОСОБА_6 30.08.2017 року зламала замок на вхідних дверях вказаної вище квартири, оскільки не могла в неї потрапити, так як колишній чоловік змінив замки.

Посилання в апеляційній скарзі на фотографії з дачного будинку та висновок по результатах перевірки Інспектором СРПП №2 Городищенського відділення Смілянського ВГУ НП в Черкаської області, проведеної 23.08.2017 року у підтвердження придбання вказаного рухомого майна є також непереконливими. Вони були предметом розгляду судом першої інстанції і отримали належну оцінку як такі, що не можуть беззаперечно підтвердити наявність майна на час припинення спільного ведення господарства, джерело і час його придбання

Отже, доводів позивача за зустрічним позовом недостатньо для задоволення його позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Достатніх підстав для скасування або зміни законного та обґрунтованого рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 11 лютого 2019 року.

Судді