Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 197/964/16

провадження № 61-34662 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Овен»;

представник позивача - Горбенко Інна Василівна;

відповідач - ОСОБА_1 ;

треті особи: комунальне підприємство «Парковка та реклама», відділ Держгеокадастру у Широківському районі Дніпропетровської області, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ;

представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року у складі судді Леонідової О. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 рокуу складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року фермерське господарство «Овен» (далі - ФГ «Овен») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: комунальне підприємство «Парковка та реклама» (далі - КП «Парковка та реклама»), відділ Держгеокадастру в Широківському районі Дніпропетровської області, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ), про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації.

Позовна заява мотивована тим, що 07 вересня 2006 року між ФГ «Овен» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :05:005:0608, площею 4,6252 га (раніше за державним актом площа 5,6 га), розташованої на землях Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, строком на 10 років, який зареєстровано 07 вересня 2006 року за № 41. Умови договору позивач виконував своєчасно та належним чином. Проте 26 квітня 2016 року відповідач уклав договір оренди спірної земельної ділянки з ФОП ОСОБА_2 , який зареєстровано КП «Парковка та реклама» 04 травня 2016 року.

Зазначало, що оскільки станом на дату укладення договору оренди з ФОП ОСОБА_2 спірна земельна ділянка перебувала в оренді позивача за договором оренди від 07 травня 2006 року, ОСОБА_1 не мав права повторно передавати в оренду земельну ділянку іншій особі.

Крім того, зазначало, що 07 вересня 2016 року між ФГ «Овен» та ОСОБА_1 було поновлено договір оренди на земельну ділянку площею 4,6252 га, але зареєструвати цей договір сторони не мають можливості, оскільки не скасована державна реєстрація договору оренди цієї ж земельної ділянки між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ФГ «Овен» просило суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 26 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , та скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди землі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року позов ФГ «Овен» задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:005:0608, площею 4,6252 га, від 26 квітня 2016 року, зареєстрований 04 травня 2016 року КП «Парковка та реклама», укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 Скасовано запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14403071 від 04 травня 2016 року, здійснений КП «Парковка та реклама», договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :05:005:0608, площею 4,6252 га, від 26 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з укладенням договору оренди земельної ділянки між відповідачем та ФОП ОСОБА_2 , площею 4,6252 га, порушено право позивача на використання у господарській діяльності орендованої у відповідача земельної ділянки на час чинного договору оренд землі, укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 04 травня 2016 року. Крім того, вказаний договір оренди земельної ділянки укладений з порушенням вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» і прав позивача.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року апеляційна скарга ФОП ОСОБА_2 відхилена. Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції, зазначивши, що спірний договір оренди землі було укладено 26 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 під час дії договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Овен», чим було порушено право ФГ «Овен» на використання у господарській діяльності орендованої у ОСОБА_1 земельної ділянки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення про відмову у позові ФГ «Овен».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 197/964/16 із Широківського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що між ФГ «Овен» і ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Широківському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру ДЗК 07 вересня 2006 року, запис 41, предметом якого було надання відповідачем в оренду позивачу двох земельних ділянок, загальною площею 5,6 га, які належали відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 19 січня 2000 року

У лютому 2008 року відповідач отримав два державних акти на право власності на землю з визначенням нових ідентифікуючих ознак земельних ділянок (кадастрового номеру, місця розташування, площі та розмірів). Вважав, що після виділення двох земельних ділянок в натурі (на місцевості) і одержання державних актів на право приватної власності на них, зобов`язання сторін за договором оренди землі від 07 вересня 2006 року припинились згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Держкомзему України від 17 січня 2000 року № 5, оскільки з часу отримання відповідачем нових державних актів він набув статусу власника інших земельних ділянок з новими ідентифікуючими ознаками, у зв`язку з чим змінився предмет та статус сторін зазначеного договору оренди.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок, переданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,6 га, що розташовані на території Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області відповідно до державного акту на право приватної власності на землю II-ДП № 071313, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3133 (а.с.15).

07 вересня 2006 року ОСОБА_1 та ФГ «Овен» було укладено договір оренди земельних ділянок площею 5,6 га, що розташовані на землях Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, строком на 10 років, який зареєстровано 07 вересня 2006 року за № 41 (а.с.13).

Умови договору ФГ «Овен» виконувалися своєчасно та належним чином, що не оспорюються сторонами та підтверджується видатковим касовим ордером від 16 вересня 2016 року про розрахунок позивача з відповідачем за 2017-2018 роки у розмірі 15 тис. грн (а.с. 64).

26 квітня 2016 року ОСОБА_1 уклав договір оренди земельної ділянки з ФОП ОСОБА_2 , площею 4,6252 га, кадастровий номер :05:005:0608, розташованої на землях Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, строком на 15 років та зареєстровано КП «Парковка та реклама» 04 травня 2016 року (а.с. 57).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку кадастровий номер :05:005:0608 зареєстроване право оренди 04 травня 2016 року за орендарем - ФОП ОСОБА_2 (а.с. 62).

Судом встановлено, що загальна площа земельних ділянок 5, 6 га (4,6252 га та 0,97 га) і саме на ці земельні ділянки 07 вересня 2006 року ОСОБА_1 уклав договір оренди з ФГ «Овен». Після отримання ОСОБА_1 двох державних актів на право власності на землю на кожну із вказаних земельних ділянок, 26 квітня 2016 року ОСОБА_1 уклав договір оренди з ФОП ОСОБА_4 на одну із переданих позивачу в оренду земельних ділянок площею 4,6252 га, не розриваючи договір на цю земельну ділянку із позивачем.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ФОП ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позов ФГ «Овен», суди допустили порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов`язки.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року, чинного на час розгляду справи, визначено, що суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Отже, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення частини четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України 2004 року суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Згідно зі статтею 119 ЦПК України 2004 року позивач формулює позовні вимоги і зобов`язаний зазначити належний склад відповідачів у позові, а суд згідно вимог пункт 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року - уточнити склад осіб, які беруть участь у справі. При цьому захист прав одних осіб за рахунок порушення прав інших осіб призведе до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

У порушення вимог пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року суд не визначився із складом осіб, які братимуть участь у справі.

Залучаючи ФОП ОСОБА_2 до участі у справі третьою особою, суд не звернув уваги на те, що позивачем пред?явлені вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , а процесуальні права, передбачені ЦПК України третьої особи і відповідача є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.

У зв`язку із цим, задовольнивши позов та визнавши укладений із ФОП ОСОБА_2 . договір оренди землі недійсним, суд вирішив питання про його права та обов?язки, при цьому формально визначивши сторони у справі без визначення належного складу сторін, що є порушенням пункту 2 частини шостої статті 130 ЦПК України 2004 року.

Незалучення особи належною стороною у справі, порушуються її процесуальні права, передбачені статтями 27, 31 ЦПК України 2004 року.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з пунктами 1, 3 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта