Справа № 233/6695/18
Провадження №2/712/1629/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого-судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивача - адвоката Ружицького В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обов`язку утримувати батька,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від обов`язку утримувати батька, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно довідки МСЕК від 29.02.2017 та довідки ЛКК № 959/4 від 05.09.2018 він є інвалідом другої групи, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду і нагляду через втрату здатності себе обслуговувати. Вказав, що догляд за ним здійснював брат ОСОБА_3 , який з серпня 2018 року не може здійснювати за ним нагляд, оскільки погіршився його стан здоров`я, а саме йому встановлена інвалідність третьої групи. Для отримання соціальної допомоги у вигляді соціального помічника позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради. Однак у відповіді УСЗН Костянтинівської міської ради від 17.09.2018 зазначено, що через наявність у позивача доньки він не має взагалі права на отримання соціальних послуг. Вказав, що у нього дійсно є донька, однак з 1996 року він перестав підтримувати з родиною будь-які зв`язки. З колишньою дружиною і донькою він взагалі не спілкувався, ніякої допомоги їм не надавав, батьківські обов`язки не виконував взагалі. На теперішній час він не знає, де мешкає донька, і вважає, що не має права вимагати від неї догляду та допомоги, так як фактично родинні зв`язки були припинені з 1996 року. Зазначив, що інших близьких родичів, які б могли піклуватися про нього та надавати допомогу, у нього немає, і тому він потребує надання соціальних послуг. Просить звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від обов`язку утримувати свого батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Мартиненко В.С. від 21.03.2019 цивільну справу передано на розгляд до Соснівського районного суду м. Черкаси за територіальною підсудністю.

В порядку автоматизованого розподілу 18.04.2019 справу передано на розгляд судді Мельник І.О.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 19.04.2019 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2019 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У передбачений законодавством термін відповідач відзиву на позов до суду не скерувала.

Представник позивачка - адвокат Ружицький В.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами до суду не зверталася.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1961 р.н., є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 258857.

ОСОБА_1 , 1961 р.н., потребує постійного стороннього догляду, здатність до самообслуговування втрачена, що підтверджується довідкою ДКК № 959/4 від 05.09.2018.

Листом Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради № 01-20-9138-06 від 17.09.2018 ОСОБА_1 відмовлено в обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги вдома територіального центру, оскільки у нього є донька працездатного віку.

Як вбачається із змісту позову, позивач проживає у м. Костянтинівка Донецької області, відповідач - у м. Черкаси, з 1996 року позивач з донькою не спілкується, хоча і потребує стороннього догляду. На даний час має наміри оформити документи для отримання соціальної допомоги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що позивач потребує сторонньої допомоги, однак він допомагати брату не має змоги, оскільки сам є інвалідом, а також опікуном доньки-інваліда. Зазначив, що ОСОБА_1 не спілкується зі своєю донькою дуже тривалий час, оскільки роздучився з її матір`ю, коли дитині було 4 роки. Будь-яких відносин з нею не підтримує, з позовом про стягнення аліментів з дчки не звертався, аліменти на її утримання ніколи не сплачував.

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Дана конституційна норма знайшла своє відображення і в Сімейному кодексі України (статті 202-206).

Так, згідно з ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їй утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

У частині 1 статті 204 СК України зазначено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (статті 204 СК України).

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.12 ЦПК України.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 13 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства..

Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши доводи щодо звільнення від обов`язку утримувати батька, суд вважає, що позивачем не використаний правовий механіз щодо захисту свого права на утримання від повнолітньої доньки, оскільки такий позов ним не пред`являвся. Крім того, не довдені обставини, які передбачені ст.204 СК України як підстави звільнення повнолітніх дітей від обов`язку утримувати своїх непрацнздатних батьків. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач просить припинити обов`язок, який виник у іншої особи відповідно до норм сімейного законодавства. У той же час, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В контексті заявленого позову не вбачається які саме права позивача порушені відповідачем.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то витрати по сплаті судового збору суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 3, 204 СК Українеи, суд

ВИ Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від обов`язку утримувати батька.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27.09.2019.

Головуючий