УХВАЛА

20 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 755/13860/18

провадження № 61-17117ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Абакаровим Мурадом Мавлетхановичем, на постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати по виплаті страхового відшкодування та сплаті послуг аварійного комісара у сумі 100 600 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 100 тис. грн, витрати за послуги аварійного комісара у розмірі 600 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Місцевий суд, задовольняючи позов Моторного (транспортного) страхового бюро України, виходив з того, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача страхового відшкодування в сумі 100 тис. грн та витрат за послуги аварійного комісара у розмірі 650 грн є обґрунтованими.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 100 600 грн понесених витрат по виплаті страхового відшкодування та сплаті послуг аварійного комісара.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, скасовуючи рішення місцевого суду, виходив з того, що відповідач не була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з вимог статей 993, 988 ЦК України, підпункту 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем заявлених позовних вимог.

У вересні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Абакаровим М. М., на постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 є відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 100 600 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 755/13860/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня2018 року справа за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка у резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішенні ухвалені у малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Абакаровим М. М., на постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Абакаровим Мурадом Мавлетхановичем, на постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, відмовити.

Суддя В. С. Жданова