"11" лютого 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між ними та ОСОБА_1 30.11.2016 року було укладено Договір у вигляді Заяви про приєднання б/н до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку використання електронного платіжного засобу (платіжної картки). На прохання позичальника йому був встановлений кредит у сумі 5 000,00 грн.. За користування кредитними коштами передбачена плата. За порушення зобов'язання позичальник сплачує пеню. Банк свої зобов'язання виконав, тоді як позичальник порушив умови договору, та має заборгованість, яка станом на 06.06.2018 року складає 4 569,21 грн., з яких: борг по тілу кредиту (прострочена) - 3 439,26 грн., заборгованість по відсотках (строкові) - 96,11 грн., проценти за користування кредитом (прострочені) - 873,46 грн., пеня - 108,58 грн., інфляція по відсотках - 35,40 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 4,81 грн. 3 % на суму несплачених процентів - 11,59 грн.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов до суду не подавав, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2018 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду.
В суді встановлено, що 30.11.2016 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено Договір на встановлення відновлюваьної кредитної лінії (кредиту). Згідно умов договору банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов'язався отримати, належним чином використати та повернути у визначені строки та сплатити відсотки, та інші платежі за користування кредитом у порядку, та на умовах, визначених договором.
Встановлено, що Банк виконав свої зобов'язання, надавши позичальнику кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість.
Станом на 06.06.2018 року борг відповідача складає 4 569,21 грн., з яких: борг по тілу кредиту - 3 439,26 грн., заборгованість по відсотках (строкові) - 96,11 грн., проценти за користування кредитом (прострочені) - 873,46 грн., пеня - 108,58 грн., інфляція по відсотках - 35,40 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 4,81 грн. 3 % на суму несплачених процентів - 11,59 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Враховуючи вимоги законодавства України, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача мають бути задоволені.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідач до суду не з'явився, заперечень та доказів на підтвердження свої заперечень не надав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 1 762,00 грн., дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 583, 584, 589, 590, 610, 611, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: