Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 489/4909/16-ц

провадження № 61-1686св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2017 року у складі судді Тихонової Н. С. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Лисенка П. П., Галущенка О. І., Серебрякової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 10 листопада 2011 року між нею та батьками відповідачів: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, відповідно до якого вони отримали грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, строком на 4 роки під 5 % річних.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , але борг за вказаним договором позики ними погашено не було, у зв`язку із чим вона звернулася до відповідачів, як спадкоємців позичальників, з вимогою про повернення боргу. Проте відповідачі в добровільному порядку повертати борг відмовилися.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на свою користь 12 000 доларів США у гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення пропорційно часткам кожного у спадщині, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та у межах вартості спадкового майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 151 389,2 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 121 111,4 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 50 463 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено факт отримання у позику грошей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відповідачі не спростували ці обставини, тому повинні повернути борг, як спадкоємці померлих боржників.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2017 року в частині позову до ОСОБА_3 скасовано та ухвалено нове рішення у цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В іншій частині, через відсутність скарг від інших учасників справи, рішення районного суду не переглядалося.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не писали розписку від 10 листопада 2011 року про отримання ними від ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 10 000 доларів США, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи від 21 вересня 2018 року № 18-1461/1463, призначеної ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області за клопотанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і проведеної експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Позивач ці доводи не спростувала.

Щодо інших відповідачів апеляційний суд рішення районного суду не переглядав, через відсутність від них апеляційних скарг.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог до неї скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до неї.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не отримували грошових коштів у ОСОБА_1 , оскільки не підписували відповідну розписку від 10 листопада 2011 року, що доведено висновком судово-почеркознавчої експертизи, проте не скасовано незаконне рішення районного суду в частині вимог до неї з формальних підстав - через неподання нею апеляційної скарги.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2019 року ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому вказує на те, що доводи скарги є безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, є законним та обґрунтованим, тому просила залишити касаційну скаргу без задоволення. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов, зазначив, що знає про борг батьків та погоджується його сплатити пропорційно до отриманого у спадщину майна.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 стверджувала, що 10 листопада 2011 року надала в борг ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 10 000 доларів США строком на 4 роки та процентною ставкою за користування грошима у розмірі 5% річних. Кінцевий строк повернення позики - 10 листопада 2015 року. На підтвердження такого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 видали розписку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , у зв`язку із чим відкрилася спадщина, у вигляді 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , яку успадкували: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23 грудня 2016 року ОСОБА_4 успадкувала після смерті матері - ОСОБА_6 , 1/24 частку квартири АДРЕСА_1 та після смерті батька - ОСОБА_5 - 1/16 частку вказаної квартири.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 грудня 2016 року ОСОБА_3 успадкувала після смерті матері - ОСОБА_6 - 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом право на спадщину за заповітом від 06 листопада 2017 року ОСОБА_2 успадкував після смерті батька - ОСОБА_5 - 5/16 часток квартири АДРЕСА_1 .

З огляду на висновок судово-почеркознавчої експертизи від 21 вересня 2018 року № 18-1461/1463, призначеної ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області за клопотанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і проведеної експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розписці від 10 листопада 2011 року про отримання ними від ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 10 000 доларів США під п`ять процентів річних на лікування розміщений у нижній частині зворотної сторони аркушу у розділі «Подписи заемщиков» (мовою оригіналу), праворуч від рукописного запису ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконаний не останніми, а іншою особою, з наслідуванням їх підпису (підписів).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи межі касаційного перегляду, касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

При цьому, судові рішення судів попередніх інстанцій в іншій частині учасниками процесу не оскаржуються, тому колегією суддів відповідно до положень статті 400 ЦПК України не переглядаються.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 не відповідають.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт отримання грошей у позику ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а вказану інформацію відповідачі не спростували, тому повинні повернути борг, як спадкоємці померлих боржників, у тому числі й ОСОБА_4 .

При цьому, суд вважав доведеним факт отримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у позику грошових коштів у ОСОБА_1 , посилаючись на надану останньою розписку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 10 листопада 2011 року.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, з висновку судово-почеркознавчої експертизи від 21 вересня 2018 року № 18-1461/1463, призначеної ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області за клопотанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і проведеної експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розписці від 10 листопада 2011 року про отримання ними від ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 10 000 доларів США під п`ять процентів річних на лікування розміщений у нижній частині зворотної сторони аркушу у розділі «Подписи заемщиков» (мовою оригіналу), праворуч від рукописного запису ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконаний не останніми, а іншою особою, з наслідуванням їх підпису (підписи).

Інших доказів на підтвердження отримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 коштів у борг, ОСОБА_1 не надала, тому її позовні вимоги до ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки обставини справи судами попередніх інстанцій були встановлені в достатньому для ухвалення рішення у справі обсязі, немає необхідності для встановлення нових обставин, збирання нових або здійснення переоцінки доказів, проте судом першої інстанції було ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а судом апеляційної інстанції рішення районного суду в оскаржуваній частині не переглядалося, то колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_4 та ухвалення нового рішення у цій частині про відмову у задоволенні відповідної частини позову ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положення підпункту в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України резолютивна частина постанови суду касаційної інстанції складається, зокрема, із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки за подання касаційної скарги ОСОБА_4 необхідно було сплати 1 007,6 грнсудового збору, нею судовий збір сплачено у достатньому обсязі, що підтверджується доданою до скарги квитанцією, то ці кошти підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , оскільки колегія суддів задовольняє її касаційну скаргу.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2017 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 007 (тисячу сім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Кривцова Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк