ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
20 лютого 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Момот Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Лисичанської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
21.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_1, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Сімя ОСОБА_1 потрапила у поле зору служби у справах дітей у лютому 2018 року, коли до служби звернувся ОСОБА_3 з проханням отримати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження для влаштування дитини до дитячого закладу, пояснюючи, що мати дитини ОСОБА_2 у 2015 році приїхала до міста Лисичанська та залишила дитину в його сімї. З моменту перебування дитини в сімї ОСОБА_3, мати жодного разу не цікавилася його здоров'ям, матеріальної допомоги не надавала, не забезпечувала одягом, взуттям та білизною. З 11.10.2018 року ОСОБА_1 знаходиться в КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» та перебуває на повному державному забезпеченні. У зв'язку з чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, передати його органу опіки до встановлення опікуна над ним та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.
В судове засідання представник позивача не зявився, в якому просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.
В судове засідання відповідач не з'явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило.
У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При розгляді справи, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір'ю малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого 13.03.2012 року Відділом державної РАЦС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області про що зроблено відповідний актовий запис № 129.
Відповідно до довідки виданої КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 12.11.2018 року № 867, ОСОБА_1, дійсно з 11.10.2018 року знаходиться в КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повному державному забезпеченні. За час перебування ОСОБА_1 у центрі, мати ОСОБА_2 жодного разу його не відвідувала.
Згідно довідки ЛКК від 01.11.2018 року № 1086 виданої Комунальною установою «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Лисичанськ», ОСОБА_1 знаходиться під диспансерним наглядом в амбулаторії № 4 КУ «ЦП МСД № 2 м. Лисичанська», дитині встановлений діагноз - «Затримка фізичного розвитку». В останні три роки дитину в амбулаторію на огляди приводили ОСОБА_3 і ОСОБА_6.
Відповідно до довідки виданої Лисичанською міською радою Луганської області від 31.0.10.2018 року, ОСОБА_1 проживає в сімї ОСОБА_3 і ОСОБА_6 з 2015 року і по даний час.
З акту обстеження умов проживання дитини від 11.10.2018 року, складеного комісією в складі Служби у справах дітей Лисичанської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 проживає, за адресою: АДРЕСА_1 в сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Умови проживання задовільні. У 2015 році мати ОСОБА_2 залишила дитину на ОСОБА_3 За весь час мати дитини не телефонувала, здоров'ям дитини не цікавилася.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради № 378/01-16 від 23.01.2019 року, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, відносно малолітнього сина ОСОБА_1, яка участі у вихованні сина не приймає, долею дитини не цікавиться.
Згідно ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Оскільки відповідач повністю самоусунулася від виховання дитини, не спілкується з ним і не проявляє ніякого інтересу до його життя та розвитку, тому суд вважає, її необхідно позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 та передати дитину до органу опіки та піклування Лисичанської міської ради до встановлення опікуна над ним.
Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно, з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 183 Сімейного кодексу України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно із ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1762 гривень.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Керуючись ст. 4,12,13,81,83,89,265,268,280-284 ЦПК України, на підставі ст.150,152,155,164,166, 181-183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Виконавчого комітету Лисичанської міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстр.: АДРЕСА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 передати Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради Луганської області Луганська область, м. Лисичанськ, вул. ім. М.Грушевського, 7, до встановлення опікуна над ним.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент.номер:НОМЕР_1, зареєстр.: АДРЕСА_2 аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 21.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідент.номер:НОМЕР_1, зареєстр.: АДРЕСА_2 судові витрати на користь держави в розмірі 1762 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Г.В. Соловей