Справа № 657/1412/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2019 року Каланчацький районний суд Херсонської області

у складі головуючого судді Скригун В. В.

за участю секретаря Попової Т.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, до ОСОБА_2 про зняття заборони відчуження з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в яком просить зняти заборону відчуження з будинку з господарськими спорудами та побудовами АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 липня 2002 року, є власником житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказаний будинок зареєстровано також в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 грудня 2018 року. В ході здійснення державної реєстрації на будинок, позивач дізналася, що на вказаний будинок 14 травня 2006 року накладено заборону відчуження в реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, на підставі архівного запису №206903 від 14 грудня 1982 року вчиненого Каланчацькою державною нотаріальною конторою. При цьому, власником будинку на який накладено заборону відчуження визначено ОСОБА_4 . Однак, у належному позивачу будинку останній ніколи не проживав. Невірне внесення заборони відчуження на належне позивачу майно, зумовлено зміною нумерації будинків, що підтверджується довідкою Каланчацькою селищної ради від 12 липня 2019 року. Фактично заборона відчуження нерухомого майна внесено на будинок, що належить відповідачу ОСОБА_2 , так як власником належного їй будинку був саме: ОСОБА_4 . Існуюча заборона відчуження нерухомого майна, перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися належним їй майном.

Ухвалою суду від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Будь-яких інших процесуальних дій судом не вживалося.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася надала суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності.

Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або заперечування. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним основам цивільного законодавства.

Згідно п.4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30 липня 2002 року, є власником житлового будинку з господарськими забудовами та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Статею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна на належним позивачу будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , накладено заборону відчуження, при цьому власником майна зазначено ОСОБА_4 .

Однак, як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом власником належного позивачу будинку був її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказану заборону внесено в реєстр заборон відчуження нерухомого майна, на підставі архівного запису №206903 від 14 грудня 1982 року вчиненого Каланчацькою державною нотаріальною конторою, 14 травня 2006 року.

Позивач вказує, що невірне внесення заборони відчуження на належне їй майно, зумовлено зміною нумерації будинків.

Факт зміни нумерації будинків підтверджується довідкою Каланчацької селищної ради, зі змісту якої вбачається, що житловому будинку по АДРЕСА_2 було змінено нумерацію на № 40 , а житловому будинку під № 40 , було змінено нумерацію на № 44.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 липня 2009 року, наданому відповідачем ОСОБА_2 , вбачається, що остання успадкувала житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_6 , саме від ОСОБА_6 .

З викладеного вбачається, що обтяження нерухомо майна було засновано до житлового будинку належного відповідачеві ОСОБА_2 , та стало помилковим відносно житлового будинку належного позивачу ОСОБА_1 , в результаті зміни нумерації будинків.

Відпоідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки реєстрація заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна унеможливлює вільне володіння користування та розпорядження позивачем нерухомим майном, створені в такій спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом її скасування.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивач є законним власником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , до якого помилково застосовано заборону відчуження, існування якої протиправно позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а заборона відчуження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 15,16, 316, 391, ст.ст. 12, 13, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, до ОСОБА_2 про зняття заборони відчуження з нерухомого майна, задовольнити.

Зняти заборону відчуження з будинку з господарськими спорудами та побудовами АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає в АДРЕСА_6 .

Суддя: Скригун В. В.