Справа № 137/844/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" вересня 2019 р.
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Желіховського В.М
секретаря судових засідань Голоти О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області, про визнання права власності на спадковий житловий будинок,-
До суду звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_2 уклала заповіт, яким своє майно з чого б воно не складалось, де б воно не знаходилось і все те, що буде її належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла позивачу ОСОБА_1
Коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю законних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася. Надала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи провести у їх відсутність. Рішення просять прийняти на розсуд суду.
Представник відповідача Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без їх участі. При винесенні рішення покладаються на думку суду.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .Відповідно до заповіту від 02.02.2015 р. (а.с. 9), ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що її буде належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла ОСОБА_1 . Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 19.06.2017 р. (а.с.10-12) у задоволенні позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_1 про встановлення нікчемності заповіту відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року (а.с.13-14) апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 19 чеврня 2017 року залишено без змін. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 644/02-14 від 24.04.2019 р. (а.с. 15) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю для того законних підстав. Відповідно до довідки Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 385 від 07.05.2019 р. (а.с. 16), ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала по день смерті по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті у спадковому будинку ніхто не проживав та ніхто не був зареєстрований. Відповідно до технічного паспорту (а.с. 18-23) зазначається технічна характеристика будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 34 від 21.04.1994 р. (а.с. 24) ОСОБА_2 в приватну власність передано земельну ділянку яка знаходиться по АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 . Постановою Верховного судувід 19 серпня 2019 року (а.с.26-29) касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року залишено без зміни.
Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_1 не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на житловий будинок з по господарськими спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , оскільки судом встановлено, що вона є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини.
На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 120,125 ЗК України Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" суд, -
Визнати за ОСОБА_1 , право приватної власності на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , позначений на плані літерою «А» загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., веранда літера «а», сарай літера «Б», погріб «п/Б», сарай літера «В», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка № 3, криниця № 4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.