ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 646/1806/18

Провадження № 22-ц/818/3863/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Бурлака І. В., Колтунової А. І.,

за участю секретаря Прокопчук І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Держава України в особі Державної казначейської служби України,

третя особа прокуратура Харківської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року в складі судді Янцовської Т.М.,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральної шкоди в розмірі 55845 гривень.

Позовна заява мотивована тим, що з грудня 2015 року він працював на посаді інспектора роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, має спеціальне звання - лейтенант поліції. 15 січня 2018 року він був затриманий працівниками прокуратури Харківської області та СБУ за підозрою у скоєні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, утримувався в ІТТ, що розташований в м. Харкові, вул. Камишева, 35. 15 січня 2018 року працівник прокуратури або СБУ, уточнити не може, в приміщенні прокуратури Харківської області побив позивача шляхом виверту лівої руки, в результаті чого у нього утворилась пухлина на руці.

07 лютого 2018 року за скаргою захисника Мазюка О.М. на бездіяльність прокурора слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести до ЄРДР відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно позивача. До теперішнього часу відомості до ЄРДР не внесено, ухвала слідчого судді не виконана. За час знаходження у ІТТ і слідчому ізоляторі йому не надано медичної допомоги, що призвело до того, що після звільнення з-під варти, позивачу проведено операційне втручання.

Таким чином, позивач вважає, що в результаті умисної бездіяльності органу досудового розслідування, посадовими особами йому завдано фізичної та моральної шкоди. Він, будучи затриманим 15 січня 2018 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, знаходячись у кайданах в приміщенні прокуратури Харківської області, піддався психічному та фізичному насильству з боку співробітника правоохоронного органу, який вимагав зізнання у скоєні кримінального правопорушення і застосував до нього фізичне насильство, висловлював погрози, якими принижував честь і гідність. В результаті протиправних дій посадової особи правоохоронного органу він відчув фізичний біль та страждання, отримав тілесні ушкодження, що позначилось на його здоров`ї та укладі життя, він відчуває несправедливість і бажання з боку співробітників прокуратури приховати цей злочин шляхом бездіяльності. Це несе негативні наслідки, руйнує його життя, порушує стосунки з оточуючими людьми, викликає важкі моральні переживання і недовіру до органу досудового розслідування в особі слідчих і прокурорів прокуратури Харківської області і викликає розпач в можливості встановлення істини по справі. В зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду в розмірі 55 845,00 гривень.

У подальшому позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку суму моральної шкоди у зв`язку з бездіяльністю органу досудового розслідування прокуратури Харківської області в розмірі 260 610 гривень. Зазначив, що на час подання позовної заяви до суду відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за заявою захисника в інтересах ОСОБА_1 на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова не внесені, особа, яка вчинила протиправні дії відносно позивача і заподіяла йому тілесні ушкодження, не встановлена. Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач вважає, що відносно нього було заподіяно і тривають до теперішнього часу сильні і глибокі моральні страждання, пов`язані з бездіяльністю органу досудового розслідування. За аналогією закону, передбаченого ст. 8 ЦК України, вважає необхідним застосувати вимоги ст. 440-1 ЦК Української PCP 1963 р., який регулював дані правовідносини до 01 січня 2004 року. Відповідно до цієї норми розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням змісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати, на момент подання позовної заяви 3723,00 гривень на місяць (3723.00 х 5 = 18615,00 гривень).

Таким чином, бездіяльність органу досудового слідства на протязі року завдала позивачу моральну шкоду на суму 223380 (двісті двадцять три тисячі триста вісімдесят) гривень. Крім того, за період находження його у ізоляторі тимчасового тримання та слідчого ізолятору, не звертаючи уваги на наявність тілесних ушкоджень та скарги, орган досудового слідства проявив бездіяльність і не надав вказівку про надання медичних послуг, що призвело до оперативного втручання, яке можна було уникнути при своєчасному наданні медичної допомоги. Таку бездіяльність органу досудового розслідування визначає за аналогією (ст. 4 ЦК України) в п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, тобто 3723,00 гривень х 5 = 18615,00 гривень. Крім того, завданий фізичний біль, тілесні ушкодження, приниження честі і гідності, психічний вплив з боку працівника правоохоронного органу, яке відбулося 15 січня 2018 року у приміщенні прокуратури Харківської області, визначає згідно до ст. 4 ЦК України також у п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, тобто 3723,00 гривень х 5 = 18615,00 гривень.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа прокуратура Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна через Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у зв`язку з бездіяльністю органу досудового розслідування прокуратури Харківської області в розмірі 50000 гривень. В іншій частині позовних вимог у задоволені відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

22 червня 2019 року прокуратурою Харківської області засобами поштового зв`язку на зазначене рішення суду подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року є необґрунтованим, прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права ст.ст. 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України та порушенням норм процесуального права, ст. ст. 76-81, 263-264 ЦПК України, тому підлягає скасуванню. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що відповідач зобов`язані були надавати медичну допомогу та яким саме органом допущено таку бездіяльність. Відсутні підстави вважати встановленим факт ненадання своєчасно позивачу медичної допомоги за період його знаходження в ізоляторі тимчасового тримання та слідчому ізоляторі та стягнення у зв`язку із цим моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Вважає необґрунтованим висновок суду про стягнення моральної шкоди в розмір 40000 грн за бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до ЄДРСР про вчинення кримінального правопорушення за заявою захисника в інтересах позивача на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2018 року. Прийняття процесуальних рішень органом досудового розслідування у кримінальних провадженнях та оскарження їх позивачем до суду у порядку ст. ст. 303-307 КПК України, не може свідчити про спричинення позивачу моральної шкоди, як це передбачено Законом. Реалізація ОСОБА_1 свого права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у зазначених кримінальних провадженнях позивачем не надано.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокуратури Харківської області на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 серпня 2019 рокузакінчено підготовку апеляційного розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Державної казначейської служби України, третя особа прокуратура Харківської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду на 10 год. 50 хв. 17 вересня 2019 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не подано.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав встановленим ненадання позивачу своєчасної медичної допомоги за період його находження в ізоляторі тимчасового тримання та слідчого ізолятору. Факт спричинення позивачу моральних і фізичних страждань органом досудового розслідування знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, яку він зазнав під час перебування у кайданках в приміщенні прокуратури Харківської області, що виразилось у психічному та фізичному насильству з боку співробітника правоохоронного органу, суд не знайшов підстав для їх задоволення, оскільки позивачем не доведено наявності завданої йому моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача. Дії, бездіяльність посадових осіб правоохоронного органу у встановленому законом порядку визнані не були, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Таким чином, суд дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме необхідно стягнути з держави моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами,що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 січня 2018 року застосовано запобіжний захід тримання під вартою відносно позивача з утриманням його в Харківській установі виконання покарань № 27 строком до 15 березня 2018 року, з визначенням застави у розмірі 500000 гривень. Разом з тим доручено Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи проведення медичного обстеження ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2018 року скаргу адвоката Мазюк О.М. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Харківської області та зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено, зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення, поданою ОСОБА_2 22 січня 2018 року, яка отримана уповноваженими особами прокуратури Харківської області 22 січня 2018 року.

З повідомлення адміністрації КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 05 лютого 2018 року убачається, що ОСОБА_1 15 січня 2018 року о 13:00 год. був доставлений в супроводі співробітників Слобідського ВП до кабінету терапевту приймального відділення зі скаргами серцебиття, обстежений амбулаторно, діагноз: вегето-судина дистонія, ЕКГ без очагової патології, в госпіталізації не потребує, також був оглянутий в кабінеті травмпункту, діагноз: пошкодження зв`язкового апарату лівого зап`ястя.

З повідомлення начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області від 01 лютого 2018 року убачається, що 15 січня 2018 року надійшло повідомлення про те, що до «ХМКЛШНМД імені проф. О.І. Мещанінова» звернувся ОСОБА_1 з діагнозом: забій руки, дане повідомлення у встановленому законом порядку зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Московського ВП ГУНП в Харківській області за № 2437 від 15 січня 2018 року. Факти, які зазначені у повідомленні, до ЄРДР внесені не були, матеріали ЖЄО № 2437 від 15 січня 2018 року перебувають на розгляді в секторі дільничних офіцерів поліції відділу превенції Московського ВП ГУНП в Харківській області.

Відповідно до листа начальника ІТТ № 1 від 31 січня 2018 року ОСОБА_1 15 січня 2018 року доставлений до ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Харківській області, скарг на стан здоров`я не надходило, були зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді синців на правому коліні та забій кисті лівої руки.

Згідно листа начальника державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» від 06 лютого 2018 року. ОСОБА_1 прибув до державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» 17 січня 2018 року по прибуттю до установи був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду пред`являв скарги на хворобливість в області лівої кисті, набряк, обмеження рухів пальцями. При тілесному огляді виявлено хворобливість при пальпації в області основ І та ІІ пальців лівої кисті, набряк, обмеження рухів пальцями. 18 січня 2018 року було проведено рентгенологічне обстеження лівої кисті, висновок: кісткової патології не виявлено. За час перебування в установі ОСОБА_1 до лікарів медичної частини установи не звертався.

Відповідно до довідок КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 25» від 27 січня 2018 року, 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні у хірурга поліклініки з 23 січня 2018 р. по 01 лютого 2018 р. з діагнозом абсцес лівої кисті, гематома лівої кисті, 23 січня 2018 р. проведено операцію: розтин і дренування гнійника.

Постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області від 15 січня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000841 від 02 серпня 2017 року призначено судово-медичну експертизу на наявність тілесних ушкоджень, їх ступінь тяжкості, характер, локалізацію, давність утворення у ОСОБА_1

Згідно висновку експерта № 09-2043/2018 від 16 квітня 2018 року у ОСОБА_1 встановлено тілесні ушкодження: гематома лівої кисті, яка в своїй течії ускладнилась розвитком інфекційного процесу та призвела до хірургічного втручання, в ході якого видалено нагниваючу гематому.

Листом прокуратури Харківської області від 08 жовтня 2018 року на звернення захисника Мазюка ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 від 22 січня 2018 року повідомлено про відсутність підстав щодо внесення відомостей до ЄРДР за фактом перевищення службових повноважень посадовими особами СБУ в Харківській області, які спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що заява не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

За таких обставин спричинення позивачеві моральної шкоди має відшкодовуватись в порядку, передбаченому частиною шостою статті 1176, статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно із статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Вказані норми не звільняють позивача від обов`язку доказування неправомірності дій посадових осіб органів досудового розслідування як підстави для відшкодування моральної шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167, 1173, 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача.

Статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди », ( далі Постанова), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, відшкодовується державою.

Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, основними завданнями Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку і таке інше. Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках. Тобто Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч.1 ст. 2 ЦК України.

Пунктом 35 Постанови Кабінету Міністрів України № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» від 03.08.2011 визначено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

А відтак, вказане стягнення провадиться з Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку у відповідності до вимог ст.ст.23, 48 Бюджетного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, згідно змісту ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2018 року, 22 січня 2018 року на особистому прийомі у прокуратурі Харківської області адвокат Мазюк О.М. подав заяву на ім`я прокурора процесуального керівника у кримінальному провадженні Кадигроба В.О. про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_1 26 січня 2018 року на особистому прийомі у прокуратурі Харківської області ним подане клопотання про надання інформації відносно поданою ним заяви від 22 січня 2018 року. Однак до теперішнього часу жодної інформації ним не отримано. Заявник вважає, що невнесення відомостей за поданою ним заявою здійснено в порушення вимог ст. 214 КПК України, тому просив зобов`язати прокурора прокуратури Харківської області внести відомості, викладені в заяві від 22 січня 2018 року про вчинене правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про що його повідомити.

Слідчим суддею встановлено, що заяву адвоката Мазюка О.М. про перевищення службових повноважень співробітником СБУ в Харківській області та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_1 було подано та отримано прокуратурою Харківської області 22 січня 2018 року.

Враховуючи те, що після подання заяви адвокатом Мазюком О.М., яка була отримана уповноваженими особами прокуратури Харківської області 22 січня 2018 року, відповідні відомості про кримінальні правопорушення не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не розпочато розслідування та не надано заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є порушенням вимог КПК України, слідчий суддя вважає, що скарга адвоката Мазюка О.М. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Харківської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, підлягає задоволенню.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2018 року скаргу адвоката Мазюк О.М. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Харківської області та зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено, зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення, поданою ОСОБА_2 22 січня 2018 року, яка отримана уповноваженими особами прокуратури Харківської області 22 січня 2018 року.

Ухвала набула законної сили.

Таким чином, факт бездіяльності прокуратури Харківської області встановлений ухвалою слідчого судді від 07 лютого 2018 року, якими було зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області вчинити відповідні процесуальні дії, а саме внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення, поданою ОСОБА_2 22 січня 2018 року, яка отримана уповноваженими особами прокуратури Харківської області 22 січня 2018 року.

Таким чином Кримінальний процесуальний закон визначив особливий порядок оскарження дій чи бездіяльності органів досудового розслідування.

Отже, неправомірність дій та бездіяльність органу досудового розслідування була встановлена в порядку КПК України, шляхом реалізації права на оскарження дій за правилами КПК України і не потребує встановленню в порядку цивільного судочинства.

Що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/2004/18, від 30 січня 2019 року у справі № 234/19443/16-ц.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою слідчого судді бездіяльність прокуратури Харківської області визнана неправомірною, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що прийняття процесуальних рішень органом досудового розслідування у кримінальних провадженнях та оскарження їх позивачем до суду у порядку ст. ст. 303-307 КПК України, не може свідчити про спричинення позивачу моральної шкоди, як це передбачено Законом, реалізація ОСОБА_1 свого права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не є підставою для відшкодування моральної шкоди, посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у зазначених кримінальних провадженнях позивачем не надано, суд не приймає.

Питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Спірні деліктні правовідносини виникли у зв`язку із завданням моральної шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування, тобто через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК України.

Аналогічний по суті правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Постановленням слідчим суддею ухвали від 07 лютого 2018 року, якою зобов`язано уповноважену особу прокуратури Харківської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою про вчинення кримінального правопорушення, поданою ОСОБА_2 22 січня 2018 року, є достатньою підставою для застосування до спірних правовідносин норм, які покладають на органи державної влади - органи досудового розслідування та ДКС України відповідальність за деліктні правопорушення.

Стосовно позовних про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень у зв`язку з ненаданням належної медичної допомоги під час перебування позивача в ізоляторі тимчасового тримання та слідчого ізолятору, cуд зазначає наступне.

Із зазначених вище положень законодавства, вбачається, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, ніж тих, що передбачені ч. 1 ст. 1176 ЦК України, відшкодовується на загальних підставах. Згідно вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої, зокрема бездіяльністю органу досудового розслідування, за наявності неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою. при здійсненні посадовими особами цього органу своїх повноважень.

Як свідчать матеріали справи 22 січня 2018 року адвокат Мазюк О.М. звернувся до прокуратури Харківської області із заявою, згідно змісту якої 17 січня 2018 року у судовому засіданні Червонозаводського районного суду м. Харкова при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_1 було встановлено наявність у нього травмування лівої руки. Як пояснив ОСОБА_1 травму руки йому спричинив оперуповноважений СБУ в Харківській області, ім`я якого він не знає, але може упізнати. Незаконні дії співробітника СБУ були здійснені відносно підозрюваного ОСОБА_1 в приміщенні прокуратури Харківської області 15 січня 2017 року в нічний час, коли його було конвойовано до туалету із кабінету слідчого.

15 січня 2018 року надійшло повідомлення про те, що до «ХМКЛШНМД імені проф. О.І. Мещанінова» звернувся ОСОБА_1 з діагнозом: забій руки, дане повідомлення у встановленому законом порядку зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Московського ВП ГУНП в Харківській області за № 2437 від 15 січня 2018 року. Факти, які зазначені у повідомленні, до ЄРДР внесені не були, матеріали ЖЄО № 2437 від 15 січня 2018 року перебувають на розгляді в секторі дільничних офіцерів поліції відділу превенції Московського ВП ГУНП в Харківській області.

Відповідно до листа начальника ІТТ № 1 від 31 січня 2018 року ОСОБА_1 15 січня 2018 року доставлений до ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Харківській області, скарг на стан здоров`я не надходило, були зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді синців на правому коліні та забій кисті лівої руки.

Згідно листа начальника державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» від 06 лютого 2018 року. ОСОБА_1 прибув до державної установи «Харківська установа виконання покарань (№27)» 17 січня 2018 року по прибуттю до установи був оглянутий черговим медичним працівником. На час огляду пред`являв скарги на хворобливість в області лівої кисті, набряк, обмеження рухів пальцями. При тілесному огляді виявлено хворобливість при пальпації в області основ І та ІІ пальців лівої кисті, набряк, обмеження рухів пальцями. 18 січня 2018 року було проведено рентгенологічне обстеження лівої кисті, висновок: кісткової патології не виявлено.

Таким чином, ОСОБА_1 15 січня 2018 року був доставлений до державної установи «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», за час перебування в установі ОСОБА_1 до лікарів медичної частини установи не звертався, згідно проведеного 18 січня 2018 року рентгенологічного обстеження лівої кисті кісткової патології не виявлено, 23 січня 2018 р. проведено операцію: розтин і дренування гнійника.

При цьому ОСОБА_1 під час звернень та обстежень лікарів на обставини про те, що ушкодження лівої кістки були спричинені йому в приміщенні прокуратури Харківської області в ніч на 15 січня 2018 року співробітником СБУ в Харківській області, не вказував.

Належними та допустимими не доведено, що відповідачу спричинена моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних, моральних та фізичних стражданнях, у зв`язку із протиправною бездіяльністю органу досудового розслідування, наявності шкоди та причинного зв`язок між неправомірними діями посадової особи і заподіяною шкодою.

Крім того, саме ухвалою слідчого судді було зобов`язано внести відомості до ЄРДР за аналогічними обставинами та фактами, викладеними у його заяві від 22 січня 2018 року відносно посадової особи співробітника СБУ в Харківській області щодо перевищення службових повноважень, заподіяння тілесних ушкоджень в приміщенні прокуратури Харківської області в ніч на 15 січня 2018 року.

Судом встановлено цей факт і враховано як підставу для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Водночас на даний час в матеріалах справи відсутні докази, в тому числі судові рішення у кримінальному провадженні, якими б було встановлено протиправність відповідних дій чи бездіяльність органу досудового розслідування та вину посадових осіб відповідного органу.

Отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач ОСОБА_1 , їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь вини слідчого органу досудового розслідування, засади розумності та справедливості, та доходить висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим є відшкодування позивачу ОСОБА_1 спричиненої йому моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, апеляційний суд доходить висновку про необхідність рішення суду змінити шляхом зменшення розміру морального відшкодування. Зменшити розмір стягнення моральної шкоди, що підлягає стягненню з Держави України на користь ОСОБА_1 з 50 000 грн. до 10 000 грн. В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року року змінити, шляхом зменшення розміру морального відшкодування.

Зменшити розмір стягнення моральної шкоди, що підлягає стягненню з Держави України на користь ОСОБА_1 з 50000 грн. до 10000 грн.

В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 вересня 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді : І.В. Бурлака

А.І. Колтунова