Справа № 202/3300/18
провадж. 2/0202/303/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А

при секретарі-Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., про встановлення факту родинних відносин, факту сумісного проживання, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначив, що 20.12.1994 року його мати ОСОБА_3 і його брат ОСОБА_4 приватизували в рівних частинах квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, у зв`язку з чим на 1/2 частину указаної квартири відкрилась спадщина. Він, позивач, з поважної причин не встиг оформити спадкові права після смерті матері, 1/2 частину вказаної квартири успадкував його брат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 останній помер. На момент смерті ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 і мав доньку ОСОБА_6 . ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка і оформила спадкові права на 1/2 частину спірної квартири, а донька, ОСОБА_6 , подала заяву про прийняття спадщини в Шосту дніпровську державну нотаріальну контору, але спадкові права не оформила, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 є він, позивач, рідний дядько ОСОБА_7 . На момент смерті останньої він проживав з нею в спірний квартирі, вони вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , яка за час свого життя склала заповіт на ОСОБА_2 , відповідача у справі. ОСОБА_2 оформила спадкові права після смерті ОСОБА_5 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

06.04.2018 року він, позивач, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 , але йому було відмовлено, оскільки ним не надано правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Тому позивач просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 також просив встановити той факт, що він є рідним дядьком ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки свідоцтво про народження його брата ОСОБА_4 у нього відсутнє, останній народився в м. Южно - Курильськ Сахалінської області, РФ і отримання свідоцтва про його народження є неможливим. Позивач також просив становити факт його постійного проживання з ОСОБА_6 на день її смерті у спірній квартирі. Встановлення цих фактів має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє оформити спадкові права після смерті племінниці ОСОБА_6 .

В судовому засіданні 12.04.2019 року представник позивача ОСОБА_8 підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. В судові засідання на 04.06.2019 року, 16.07.2019 року, 20.09.2019 року представник відповідача, будучи належним чином повідомленим, не з`явився (а.с.125,169,174).

Представник відповідача, адвокат Пріхно Н.М., позовні вимоги не визнала, указуючи, що твердження позивача не відповідають дійсності. Останній після смерті ОСОБА_4 звертався разом із другою донькою померлого ОСОБА_9 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування, але рішенням суду від 19.01.2011 року у позові відмовлено. Не відповідає дійсності твердження позивача про те, що він проживав у спірній квартирі з 2005 року, оскільки в цій квартирі постійно разом зі своїм чоловіком проживала ОСОБА_5 , а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 остання проживала сама. ОСОБА_6 , донька ОСОБА_4 , проживала в с. Петриківка Дніпропетровської області, де і померла. У спірній квартирі ОСОБА_6 ніколи не проживала, а бувала в цій квартирі всього два - три рази. Позивач у своєму позові не указує, за якою адресою він проживав разом з ОСОБА_6 . За час тимчасової відсутності відповідача у спірній квартирі ОСОБА_1 без будь-яких підстав вселився в спірну квартиру, перетворив її на смітник, зловживає спиртним, приводить сторонніх осіб, у зв`язку з чим у лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про його виселення. Провадження у справі за її позовом на даний час зупинено до розгляду цієї справи. Також представник відповідача зазначила, що ОСОБА_1 пропущено строк позовної давності, оскільки з цим позовом він звернувся у червні 2018 року, а про смерть ОСОБА_6 йому було відомо ще у 2011 році. Представник відповідача просила суд відмовити позивачеві у задоволені позову.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином.

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за час життя на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.12.1994 року виконкомом міської Ради народних депутатів, належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частина цієї квартири належала його матері ОСОБА_3 (а.с.150,153).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.146). Проживаючи з останньою на день її смерті за однією адресою, ОСОБА_4 фактично, відповідно до вимог статті 549 ЦК України 1963 року прийняв спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с.135). Після його смерті до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись його донька ОСОБА_6 і дружина ОСОБА_5 (а.с. 130,134). 19.12.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , по 1/2 частині кожній (а.с. 156 зворотної сторони).

Судом встановлено, що в 2010 році позивач звертався до суду з позовом до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/4 частину спірної квартири, але рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2011 року йому відмовлено у задоволені позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 пропустив строк для прийняття спадщини після смерті своєї матері, ОСОБА_3 (а.с. 151,152).

Встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_6 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спірної квартири отримала ОСОБА_10 , відповідач у справі (а.с.162, 163).

Матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження позивача, наданого останнім, копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , що надані державним нотаріусом разом із копією спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є рідним дядьком ОСОБА_6 (а.с. 8, 131 зворотної сторони, 143). Оскільки факт родинних відносин позивача з померлою ОСОБА_6 має юридичне значення і знайшов підтвердження в судовому засіданні, цей факт може бути встановлений судом відповідно до вимог ст..315 ЦПК України.

За правилами цієї статті судом може бути встановлений факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звернувшись до суду з позовними вимогами про встановлення факту постійного проживання разом із ОСОБА_6 на день її смерті, позивач не довів, не надав жодного доказу на підтвердження того факту, що він проживав по день смерті померлої ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 .

Натомість матеріалами справи, показами свідка ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_6 у спірній квартирі ніколи не проживала. Остання проживала в Петриківському районі Дніпропетровської області, де і померла. Разом з тим, з копії паспорту на ім`я ОСОБА_5 і довідки про склад сім`ї видно, що за спірною адресою проживали і були зареєстровані до смерті ОСОБА_5 і її чоловік ОСОБА_4 (а.с. 145,147 зворотної сторони). Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 проживала в спірній квартині одна.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із статтею 1263 ЦК України у третю чергу права на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , видно, що ОСОБА_6 своєчасно звернулась до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Проте позивачем не доведено, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту його постійного проживання з ОСОБА_6 по день смерті останньої.

За таких обставин, відсутні підстави для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим і відсутні підстави для визнання за позивачем, як за спадкоємцем третьої черги за законом, права власності на 1/2 частину цієї квартири після смерті ОСОБА_6 .

Як встановлено, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з цим позовом до суду ОСОБА_4 звернувся 11.06.2018 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності.

Проте суд не приймає до уваги посилання представника відповідача щодо відмови у позовних вимогах з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки наявні самостійні підстави для відмови у позові про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

За таких обставин суд задовольняє вимоги ОСОБА_4 в частині встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_6 і відмовляє у позові в іншій частині.

Керуючись ст.ст.4,5,10,13,81, 259,263-265 України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був рідним дядьком ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Суддя Бєльченко Л.А.