Справа № 638/477/17
Провадження № 2/638/429/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді Грищенко І.О.

за участю секретаря Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний-2" , в особі голови правління гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний-2" ОСОБА_2, про визнання бездіяльності неправомірною, про зобов"язання вчинити певні дії, про відшкодування понесених витрат , про відшкодування моральної шкоди,

У с т а н о в и в:

17.01.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний-2" , в особі голови правління гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний-2" ОСОБА_2, в якому просить визнати бездіяльність та порушення законодавства ОСОБА_2, як очільником (головою правління ) кооперативу, зобов"язати ОСОБА_2 зобов"язати ОСОБА_2 відшкодувати йому за свій рахунок витрачені кошти за послуги пошти в сумі 47,72 грн, зобов"язати ОСОБА_2 відшкодувати немайнову моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М. від 20.01.2017 року провадження у справі відкрито.

У зв"язку з припиненням повноважень судді Рибальченко Л.М., відповідно до даних протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 30.05.2017 року , справу передано судді Грищенко І.О.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він має у приватній власності гараж № 500 на території гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний -2". Відповідно до вимог Закону України "Про кооперацію" та статуту гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний -2" , він має право звернутися до голови кооперативу , отримати інформацію та копії документів про фінансову діяльність кооперативу. Так, 21.11.2016 року з такою заявою через поштове відділення № 202 через кур"єрську доставку він звернувся до голови правління кооперативу з відповідною заявою , сплативши за послуги пошти 38,36 грн. 01 грудня 2016 року на поштовому відділенні № 103 він отримав свою заяву через те, що адресатом вона не була одержана через відмову отримання. За кур"єрську доставку сплатив послуги в розмірі 09,36 грн. Такими діями відповідач наніс йому моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позивача не визнав та заперечував проти їх задоволення. Свої заперечення мотивує тим, що з 28.02.2009 року позивач не являється членом кооперативу , тому що його було виключено з членства за систематичне грубе порушення статуту. Станом на 2016 рік відповідальною особою за отримання кореспонденції , що надходить на адресу ГБК , був ОСОБА_3, інформація про що містилась на почтовому відділенні № 202. Причини неотримання кореспонденції відправника ОСОБА_1 від 21.11.2016 року комендантом кооперативу ОСОБА_3 не відомі . За таких обставин він не мав можливості надати відповідь на заяву позивача, а відповідно ніяких порушень норм Закону України "Про звернення громадян" не допускав . При цьому просив прийняти до уваги, що неодноразово ОСОБА_1 особисто до нього звертається з різними питаннями, однак навіть в особистих бесідах ніколи не казав про свою заяву від 21.11.2016 року , про її зміст та вимоги, які ним було заявлено. Взагалі, на дошці оголошень мітиться вся інформація щодо тарифів, витрат та діяльності кооперативу. За вказаних обставин вважає вимоги позивача недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування свої вимог та заперечень, вивчивши матеріали справи у сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судовим розглядом справи встановлено та не заперечується сторонами, що позивача на підставі рішення зборів ГБК "Ювілейний-2" від 28.02.2009 року виключено з членства в кооперативі. Позивач гаражем не користується , оплату вносить по тарифам 2004 року.

21.11.2016 року позивачем з поштового відділення № 202 було направлено на адресу ГБК "Ювілейний-2" ОСОБА_2 заяву з описом вкладення рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення , що підтверджено даними про поштове відправлення та проведеною оплатою за чеками. Конверт із заявою ( в описі позивачем вказано клопотання) було повернуто відправникові . Причиною неодержання кореспонденції вказано на довідці пошти за відмовою адресата від одержання.

Таким чином, заява позивача на адресу відповідача від 21.11.2016 року не була отримана адресатом - особою уповноваженою на одержання поштової кореспонденції за вказаних вище причин.

Зі змісту заяви позивача від 21.11.2016 року, яка долучена ним до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_4 , як позивач по цивільній справі № 2/638/13/16 за його позовом до ГБК "Ювілейний-2", третя особа ОСОБА_2 , про визнання незаконними конференцій, просив у очільника кооперативу надати йому копії документів, які перелічив в своїй заяві.

Відповідач в судовому засіданні пояснив та позивач проти такого твердження не заперечував , що ОСОБА_1 часто буває на території ГБК , вони спілкуються , крім того, позивач двічі - тричі на місяць може йому зателефонувати з питань діяльності кооперативу. У нього, як голови правління кооперативу, є годину прийому, коли громадяни можуть звернутися до нього особисто. Так, за період з 21.11.2016 року по дійсний час позивач з приводу питань, порушених в його заяві від 21.11.2016 року, не звертався. Навіть при наявності неприязних стосунків , вони знаходять можливість спілкування.

Позивач в своєму позові вимоги заявляє до голови правління ГБК ОСОБА_2, та вказує, що саме ця особа допустила порушення норм Закону, допустила бездіяльність. Просить зобов"язати відповідача надати відповідь на заяву, а головне надати йому довідку про складову щомісячної оплати за послуги, які надає кооператив власникам гаражів ( п.1 заяви від 21.11.2016 року).

Відповідач повідомив в суді, що на дошці оголошень розміщена така інформація, вона є в вільному доступі та може бути вивчена громадянами . Позивач не надав проти такого твердження заперечень, однак бажає, щоб для нього така інформацію була оформлена індивідуально та видана на руки. . Відповідач не заперечував надати позивачу таку інформацію у разі його звернення до нього. Позивач відмовився в такій спосіб (нарочно) отримати інформацію та наполягав на направленні такої інформації йому по пошті.

Таким чином, відповідач не визнав позовні вимоги позивача , пояснив, що така поведінка позивача має місце виключно по причині його неприязного ставлення до нього. За умови наявності бажання одержання необхідної інформації, ОСОБА_1 мав таку можливість, однак з суб"єктивних причин нею не скористався.

Стороною позивача не надано на протязі часу розгляду справи належних та достатніх доказів наявності факту порушення його прав з боку відповідача. Усі доводи, наведені позивачем, неспроможні та спростовуються вищезазначеним.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна немайнова шкода ,заподіяна громадянинові діяннями іншої особи, відшкодовуються особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральну шкоду заподіяно не по її вині. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що причинила шкоду, фізичних або моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків .

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із послідуючими змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач не довів суду, що бездіяльністю відповідач йому було спричинено моральну шкоду.

Як було встановлено, кореспонденція, яка 21.11.2016 року була позивачем направлена на адресу відповідача, останнім не була одержана по причині того, що комендант ОСОБА_3 ,як особа, уповноважена на отримання поштової кореспонденції, таку кореспонденцію не отримав, через що її було повернуто на адресу позивача. Відповідно , відповідь на заяву позивача відповідач був позбавлений можливості надати .

Відтак, факт бездіяльності відсутній , як відсутня наявності порушень норм Закону України "Про звернення громадян" з боку відповідача.

Відповідно, за умови відсутність бездіяльності та порушень прав позивача , відповідачем не було завдано позивачу моральної шкоди.

Таким чином, позивач не довів суду всі обставини, на які він посилається в підтвердження заявлених позовних вимог, не довів суду переконливість наданих доказів.

Відтак, при розгляді справи встановлено, що з боку відповідача не мала місце бездіяльність , відповідно позивачу не було заподіяно ані матеріальної шкоди в розмірі витрат на відправку поштової кореспонденції , ані моральної шкоди, а тому позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України позивач звільнений від оплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76-81,141,259,263,264,265 ЦПК України, ст. 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний-2" , в особі голови правління гаражно- будівельного кооперативу "Ювілейний-2" ОСОБА_2, про визнання бездіяльності неправомірною, про зобов"язання вчинити дії по наданню відповіді на заяву, про відшкодування понесених витрат на відправку кореспонденції в сумі 47,72 грн , про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя : І.О.Грищенко