ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1028/18 Головуючий суддя І інстанції Григор`єв Б. П.
Провадження № 22-ц/818/3862/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Григор`єва Б.П., по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором № б/н від 23.11.2012 у розмірі 30369,17 грн.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.11.2012 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору позичальник ОСОБА_2 зобов`язалась погашати заборгованість, що складається із заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 вищевказані грошові кошти. В порушення умов договору ОСОБА_2 зобов`язання за договором № б/н від 23.11.2012 року належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 31.12.2017 має заборгованість у розмірі 30369,17 грн.

До суду надійшов відзив на позов від ОСОБА_1 , з якого вбачається, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року у справі № 641/12274/14-ц, ОСОБА_2 визнано недієздатною, та її, ОСОБА_1 , призначено опікуном над рідною сестрою ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 просила застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечував проти доводів ОСОБА_1 Представник АТ «Приватбанк» зазначив, що рішення про визнання недієздатною ОСОБА_2 набрало законної сили вже після оформлення кредитного договору, а отже позичальник на момент отримання кредитних коштів був дієздатним. Згідно зі ст. 41 ЦК України, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною особою несе її опікун, а відтак, необхідно стягнути кошти з опікуна позичальника. Також позивач заперечував проти застосування до спірних відносин строків позовної давності.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року замінено ОСОБА_2 належним відповідачем ОСОБА_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, шо мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування скарги зазначено, що факт визнання ОСОБА_2 недієздатною майже через чотири роки після укладення договору не може свідчити про відсутність здатності усвідомлювати нею свої дії саме під час укладення договору.

Вказано, що відповідачем не надано будь-яких доказів, зокрема висновку судово-психіатричної експертизи, які б підтвердили чи спростувати доводи про те, що саме в момент укладення договору ОСОБА_2 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними та не знаходилась у періоді стійкої ремісії психічного захворювання.

Із посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 31.01.2019 у справі № 552/3988/15-ц, зазначили, що оскільки кредитний договір, укладений між сторонами є дійсним, він підлягає виконанню.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

У ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що ОСОБА_1 була призначена опікуном пізніше 07.04.2016 (рішення набрало законної сили 19.04.2016), ніж її підопічна ОСОБА_2 уклала з позивачем кредитний договір 23.11.2012, а обов`язок опікуна нести відповідальність виникає лише з часу призначення останнього та тільки за шкоду завдану недієздатною (деліктні відносини).

Суд врахував, що спірні правовідносини виникають з договору, та не є деліктними, а позивачем позовні вимоги про відшкодування шкоди не заявлені (підстави позову позивач не змінював, відповідну позовну заяву і заяву про поновлення пропущеного процесуального строку для зміни підстав позову не надав).

Районним судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.11.2012 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. За умовами кредитного договору ОСОБА_2 зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, а саме зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, щомісяця в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж).

Взяті на себе зобов`язання за договором № б/н від 23.11.2012 банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі 2100,00 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.12.2017 утворилась заборгованість у розмірі 30369 гривень 17 коп., яка складається з:

2095,683 грн - тіло кредиту;

26351,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн - штраф (фіксована частина);

1422,34 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2016 року (справа № 641/12274/14-ц) ОСОБА_2 визнано недієздатною. Призначено ОСОБА_1 опікуном над недієздатною. Рішення суду набрало законної сили 19.04.2016.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що опікун ОСОБА_1 може нести відповідальність, за шкоду, яку може заподіяти (заподіяла) ОСОБА_2 , лише з 19.04.2016 року, тобто дати набрання законної сили рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 року по цивільній справі № 641/12274/14-ц

ОСОБА_2 отримала кредит 23.11.2012, тобто на той час, коли ОСОБА_1 не була її законним представником, а тому суд вирішив, що остання не може відповідати за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 у період часу з 23.11.2012 до 19.04.2016, оскільки не була законним представником і не була стороною правочину. ОСОБА_2 не може бути належним відповідачем щодо позовних вимог з 23.11.2012 до 12.04.2016 з огляду на відсутність у неї на даний час дієздатності.

Суд апеляційної інстанції погоджується с такими висновками, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормами ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування у даній справі є наявність підстав для відповідальності ОСОБА_1 за кредитним зобов`язанням ОСОБА_2

ОСОБА_1 не заперечувалась наявність правовідносин між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , а тому такі обставини не потребують доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з положеннями ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 ЦК України)

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1184 ЦК України, шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності.

Відтак, опікун за ч. 4 ст. 41 ЦК України може нести відповідальність за діяння свого підопічного лише з моменту набуття ним повноважень, тобто з моменту вступу в законну силу рішення суду про визнання особи недієздатною, в якому зазначається про призначення опікуна (ч. 1 ст. 40 ЦК України).

Таким чином, у справах за позовами до особи, яку визнано недієздатною, опікун виконує лише представницькі функції.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що саме за клопотання позивача у справі ухвалою від 13.02.2019 було замінено відповідача з ОСОБА_2 на ОСОБА_1

Вказана ухвала набрала законної сил та є чинною.

У даному спорі опікун, чия відповідальність передбачена лише ст. 1184 ЦК України, не є належним відповідачем за вимогами про стягнення заборгованості за договором кредитування, який не був визнаний недійсним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про недоведеність заявлених позовних вимог.

Доводами апеляційної скарг вказані висновки не спростовано.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на необхідність врахування при розгляді цієї справи правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.01.2019 у справі № 552/3988/15-ц, оскільки у справі, що була розглянута касаційним судом позов було пред`явлено до особи, яка була визнана недієздатною, в її інтересах діяв її опікун, а отже вказані справи не є тотожними.

Відповідачем було поставлено питання про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Однак, вказане питання не підлягає вирішенню з огляду на недоведеність позовних вимог, що є самостійною підставою для відмови у позові, та узгоджується з роз`ясненнями, що були надані судам у абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Питання про перерозподіл судових витрат не вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 вересня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В.Кісь.

О.М. Хорошевський.