Справа № 484/2260/17 Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1П
Провадження №22-ц/812/110/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

11лютого 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Галущенка О.І. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі:

прокурор Цвікілевич Т.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокуратури Миколаївської області рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області,яке ухвалено 22 жовтня 2018 року у приміщенні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської областіпід головуванням судді Закревського В.І. у цивільній справі за позовом виконуючого обовязки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради та Первомайської районної адміністрації до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди водного обєкту, повернення водного обєкту та стягнення збитків,

в с т а н о в и л а:

11 липня 2017 року виконуючий обовязки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради та Первомайської районної адміністраціїпред'явив до ОСОБА_2 зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

22 лютого 2013 року розпорядженням голови Первомайської районної державної адміністрації № 28-р, ОСОБА_2 передано в оренду водний обєкт (ставок) загальною площею водного дзеркала 22,88 га в межах території Лукашівської сільської ради, терміном на 25 років для риборозведення.

12 березня 2013 року між Первомайською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 укладено договір оренди водного обєкту загальнодержавного значення площею водного дзеркала 22,87 га для риборозведення.

Підпунктом «б» пункту 6.1.2 названого Договору оренди передбачено, як умову для його припинення шляхом розірвання, не укладення орендарем у тримісячний термін договору оренди землі під орендованим водним обєктом.

Проте, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідки Южноукраїнської обєднаної ДПІ від 26 травня 2017 року, інформацій Первомайської райдержадміністрації та інформації Лукашівської сільської ради від 26 травня 2017 року договір оренди, названої земельної ділянки, з ОСОБА_2 не укладався.

22 квітня 2014 року Первомайською райдержадміністрацією на адресу відповідача направлено лист про порушення ним умов п.п. 6.1.2 договору оренди водного обєкту. Проте, такий лист органу місцевої влади відповідачем було проігноровано.

28 січня 2016 року та 12 липня 2016 року ОСОБА_2 сільським головою направлялись запрошення зявитись до сільської ради для вирішення питання щодо складання договору оренди земельної ділянки під водоймою. Проте, ОСОБА_2 до сільської ради для укладення договору оренди землі не зявився та до теперішнього часу заходів до оформлення права користування землею не вжив.

Таким чином, прокурор вважав, що не укладення договору оренди землі ОСОБА_2, під водним обєктом - є порушенням умов договору оренди водного обєкта, а отже - наявні підстави для розірвання названого договору. Крім того, прокурор вважає, що внаслідок невжиття ОСОБА_2 заходів щодо укладення договору оренди землі під водним обєктом, орендодавцеві завдано значної шкоди у вигляді ненадходження відповідних платежів до бюджету, так як у випадку не укладення договору оренди та інших правочинів, як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача, настають правові наслідки, передбачені статтею 157 Земельного кодексу України та Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженим Постановою КМУ від 19 квітня 1993 року №284.

Посилаюсь на наведене, позивач просить розірвати договір оренди водного обєкта, повернути водний обєкт Лукашівській сільській раді Миколаївської області, оскільки, органом, який на даний час має повноваження щодо розпорядження орендованим водним обєктом є Лукашівська сільська рада, а не орендодавець - Первомайська районна державна адміністрація та стягнути збитки за фактичне використання земельної ділянки в сумі 528 381гривень 15 копійок.

У запереченнях на позов, ОСОБА_2 зазначав, що позивачем не надано жодного доказу про те, що і водний обєкт, і земельна ділянка під ним належить саме Лукашівській сільській раді, як органу місцевого самоврядування.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської областівід 22 жовтня 2018 року в позові виконуючому обовязки керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах держави в особі Лукашівської сільської ради та Первомайської районної адміністраціївідмовлено.

Прокурор подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі прокурор посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду 1 інстанції, в частині відмови у вимозі про стягнення збитків - скасувати, оскільки в цій частині суд ухвалив його без додержанням норм матеріального й процесуального права і, прийняти постанову, якою в названій частині позов задовольнити. В іншій частині рішення залишити без змін.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд 1 інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме відповідач не вжив належних заходів щодо укладення договору оренди землі, а, відповідно, й вважати що саме його діями громаді завдано збитків, які він повинен відшкодувати.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, не у повній мірі погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом І інстанції, вважає їх, в частині наявності збитків та відмови у їх відшкодуванні не вірними, не обґрунтованими та не законними.

За Конституцією України, ст. 4 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, для чого роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Відповідно до статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Для цього він досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

При цьому, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції виходить з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 374 ЦПК України, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 375, 383 ЦПК України.

Зокрема, він повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Як результат розгляду, апеляційний суд визначає підстави перегляду судового рішення, і відповідно до наданих йому повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали чи рішення.

Оскаржене рішення не у повній мірі відповідає виписаному.

Аквакультура (рибництво) це - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об'єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг (стаття 1 Закону України «Про аквакультуру»).

Згідно вимог статті 14 Закону України «Про аквакультуру» рибогосподарський водний об'єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до ВК України.

За правилами частини першої статті 85 ВК України порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст.51 Водного кодексу України в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації. Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Право водокористування на умовах оренди оформляється договором, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі укладення договору обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим такий договір погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а договір, укладений органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим. Договори, що укладаються Кабінетом Міністрів України, не потребують погоджень з іншими органами.

Відповідно до ст.ст.58-59 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до земель водного фонду належать землі зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами. Землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно з ст.122 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до компетенції районних державних адміністрацій належить передача на їхній території земельних ділянок із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що 12 березня 2013 року між Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області (Орендодавець) та ОСОБА_2 укладено (Орендар) договір оренди водного обєкту загальнодержавного значення, на підставі розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 22 лютого 2013 року №28-р «Про передачу водного обєкта (ставка) в оренду громадянину ОСОБА_2 в межах території Лукашівської сільської ради». Згідно даного договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування водний обєкт загальнодержавного значення ставок, загальною площею водного дзеркала 22,87 га, який розташований за межами населеного пункту на території Лукашівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області для риборозведення строком на пятнадцять років (а.с.28-33).

Відповідно до положень виписаного вище законодавства та пп. «б» п.6.1.2 договору оренди водного обєкту, передбачено обовязок укладення орендарем у тримісячний термін договору оренди землі під водним обєктом, та правові наслідки невиконання такого обовязку, а саме, право Орендодавця на дострокове розірвання договору та відшкодування орендарем збитків за позадоговірне користування землею. Пунктами 10.2 та 10.2.2 того ж Договору передбачено, що дія даного договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених цим договором та внаслідок випадкового знищення, не істотно перешкоджає використання водного обєкта, а також з інших підстав, визначених законом.

При цьому, укладення договору повинно було проводитися з дотриманням певної процедури, яка існувала на той час, а у разі наявності розбіжностей в процедурі, передбачених нормами різних законів, до їх усунення, але з обовязковим дотриманням загальних положень цивільного закону про правочини.

Згідно з актом про приймання-передачі водного обєкта (ставка) від 12 березня 2013 року Первомайська районна державна адміністрація надала, а ОСОБА_2 одержав водний обєкт (ставок) загальною площею водного дзеркала 22,87 га розташованого в межах території Лукашівської сільської ради для риборозведення. Основні параметри водного обєкта (ставка) №104: довжина 1,84 км, середня ширина 95 м, глибина середня 1,46 м, площа водного дзеркала при НПУ 17,582 га, фактичний обсяг води 256,5 тис. куб.м, протяжність берегової лінії 3,8 км, площа ПЗП 3,3 га. Основні параметри водного обєкта (ставка) №105: довжина 0,63 км, середня ширина 84 м, глибина середня 1,08 м, площа водного дзеркала при НПУ 5,287 га, фактичний обсяг води 57,3 тис.куб.м, протяжність берегової лінії 1,48 км, площа ПЗП 1,37 га (а.с.34).

12 червня 2013 року ОСОБА_2 письмово звернувся до Первомайської райдержадміністрації Миколаївської області, з проханням надати в оренду земельну ділянку під водними обєктами №104 і 105, розташованими в межах території Лукашівської сільської ради Первомайського району на вимогу п.6.1.2 договору водного обєкту (а.с.57).

19 липня 2013 року листом голови Первомайської райдержадміністрації №Х-393 було повідомлено, що його заява про надання в оренду земельних ділянок під водними обєктами (ставками) №104 і №105 розглянута, проте відповідно до ч.2 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, які відбуваються у формі аукціонів. В разі прийняття рішення щодо проведення земельних торгів, які відбуваються у формі аукціонів, всі умови, час і місце його проведення будуть оприлюднені в засобах масової інформації. В цьому випадку він буде мати право взяти участь в аукціоні на загальних засадах (а.с.58).

Оскільки, не з вини орендаря такого порядку дотримано не було, то підстав вважати його винним у невиконанні однієї з умов договору, а саме невчасне укладення договору оренди земельної ділянки під водним обєктом, підстав немає, а, відповідно немає їх, і для розірвання договору оренди водного обєкту.

Наявність суперечностей вбачається і з подальших дій сторін.

Так, 22 квітня 2014 року листом голови райдержадміністрації №389-01.02-01, ОСОБА_2 повідомлено, що відповідно пп.6.1.2 б) договору оренди водного обєкту, у разі не укладення орендарем у тримісячний термін договору оренди землі під водним обєктом договір достроково підлягає розірванню. У звязку з вищезазначеним, ОСОБА_2 запропоновано подати до Первомайської райдержадміністрації клопотання про розірвання договору оренди водного обєкту за взаємною згодою сторін, в іншому випадку питання буде вирішено в судовому порядку (а.с. 59).

Листами Лукашівська сільська рада Первомайського району Миколаївської області від 28 січня 2016 року та від 12 липня 2016 року, адресованих ОСОБА_2, запрошувала зявитись до сільської ради для вирішення питання щодо складання договору на земельну ділянку під водоймою та договором оренди на гідротехнічну споруду з питання заборгованості орендної плати за 2012, 2013, 2015 роки (а.с. 60,62).

За такого, та взявши до уваги істотний внесок відповідача в освоєння та збереження водойми, її значення для громади, та, виходячи з принципів справедливості та розумності, розірвати даний договір оренди водного обєкту, було б і необґрунтованим, і не законним, чого судова влада допустити не може.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і суд 1 інстанції, то, як на думку колегії суддів, законних підстав для задоволення апеляційної скарги в частині розірвання договору оренди немає і в ній слід відмовити за недоведеністю, що вірно і вчинив суд 1 інстанції.

В той же час, використовуючи земельну ділянку під водним обєктом, відповідач орендну плату не вносить, хоча знав про такий свій обовязок, а тому неотримані позивачем від оренди земельної ділянки від водоймою кошти, в порядку ст. 22, 1166 ЦК України, слід стягнути з нього як збитки, вирахувані комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам в Первомайському районі від 21 лютого 2017 року (а.с. 18-20,21).

Згідно інформації Первомайського відділення Южноукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області договір оренди земельної ділянки під водним обєктом не укладений, ОСОБА_2 протягом 2016 року сплачено орендну плату за землю на загальну суму 3 120 гривень (а.с.67).

Відповідно до акту про визначення збитків, заподіяних ОСОБА_2 у звязку з використанням земельної ділянки під водним обєктом безоплатно та без правовстановлюючих документів, складеного 21 лютого 2017 року комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачем в Первомайському районі, нараховані збитки, заподіяні державі в розмірі 528 381 гривня 15 копійок.

Саме вказану грошову суму і слід було стягнути з відповідача на користь позивача. Оскільки суд 1 інстанції цього не винив, то стягнення слід провести постановою апеляційної інстанції.

Що ж до належного позивача по справі, то виходячи з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області, з якої вбачається, що земельна ділянка площею 22,87 га, яка знаходиться в межах с. Лукашівка Первомайського району, знаходиться в комунальній власності Лукашівської сільської ради (а.с.84), саме на користь якої і слід провести стягнення.

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати останнього в обох судових інстанціях, в розмірі 27 814 гривень 30 копійок (11125,72 гривень + 16688,58 гривень).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокуратури Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської областівід 22 жовтня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 збитків за користування земельною ділянкою, що знаходиться під водним обєктом,скасувати і в цій частині прийняти постанову, якою названу вимогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь місцевого бюджету Лукашівської сільської ради (розрахунковий рахунок № 0306, код одержувача 38011820, банк одержувача ГУДКСУ у Миколаївській області МФО 826013, код платежу 24060300) на відшкодування збитків за фактичне використання земельної ділянки, що знаходиться під водним обєктом, який перебуває в оренді,у сумі 528 381 (пятсот двадцять вісім тисяч триста вісімдесят одну) гривню 15 копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути ОСОБА_2 на користь Прокуратури Миколаївської області 27 814 (двадцять сім тисяч вісімсот чотирнадцять) гривень 30 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П.Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

ОСОБА_3

________________________________________________________

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року