СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/669/19
Провадження №2/547/355/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року смт.Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Постолюк О.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - гр-нка ОСОБА_3 , якій за життя належав вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 21.10.1975 року. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла її дочка - мати позивача по справі гр-нка ОСОБА_2 , яка проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та яка не оформила належним чином право власності на успадкований житловий будинок. В подальшому позивач прийняла спадщину після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями позивачу приватним нотаріусом було відмовлено з підстави відсутності правовстановлюючого документа на підтвердження набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно. За вказаних обставин позивач змушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , від якого залежить реалізація її прав, як спадкоємця за законом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов в повному обсязі заявлених вимог, прохала суд їх задоволити.

В судове засідання представник відповідача Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області не з'явився. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Згідно письмової заяви прохав суд розглянути цивільну справу без його участі. Зазначив про визнання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень проти їх задоволення (а.с.34).

Відповідно до ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу ІІІ, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, з огляду на письмову заяву представника відповідача, суд приходить до висновку про можливість проведення підготовчого засідання за його відсутності, та, з урахуванням визнання відповідачем позову, вирішення питання про ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (серії НОМЕР_1 ), де у відомостях про матір вчинено запис « ОСОБА_2 » (а.с.21).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 15.03.2019 року, після державної реєстрації шлюбу з гр-ном ОСОБА_4 05.04.1994 року за актовим записом №4, позивачу, як дружині, було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ». Вказаний шлюб розірвано 13.05.2005 року (а.с.19).

В подальшому внаслідок одруження з гр-ном ОСОБА_6 позивачу було присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.20).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, сформованого 13.03.2019 року, батьками матері позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були: батько - « ОСОБА_8 », матір`ю - « ОСОБА_3 » (а.с.18).

Зі змісту дублікату заповіту від 23.04.1980 року, виданого державним нотаріусом Полтавського обласного державного нотаріального архіву Мізік В.В. замість втраченого, гр-нка ОСОБА_3 за життя заповіла все належне їй майно своїй дочці - гр-нці ОСОБА_2 (а.с.22).

Згідно свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_2 ), баба позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Семенівка Семенівського району Полтавської області у віці 87 років (а.с.16).

Згідно свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_3 ), виданого 13.03.2019 року, мати позивача по справі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт.Семенівка Семенівського району Полтавської області у віці 49 років (а.с.17).

Відповідно до довідок №,№530, 531, виданих 15.03.2019 року виконавчим комітетом Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області, мати позивача ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом із своєю дочкою ОСОБА_1 до дня смерті. Разом з ними до дня смерті проживала також і баба позивача ОСОБА_3 (а.с.8, 9).

Відповідно до технічного паспорту та інформаційної довідки, виданих 20.02.2019 року експертом з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок (літ.«А-1») 1956 року побудови загальною площею 47,4 кв.м та житловою площею 29,9 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: погребом (літ.«Б»), сараєм (літ.«В»), літнім душем-вбиральнею (літ.«Г»), огорожею №1, колодязем №2 та колодязем №2. Самовільного перепланування та добудов не виявлено. Документом, що підтверджує право особистої власності баби позивача ОСОБА_3 на вказаний будинок, зазначено свідоцтво про право власності на домоволодіння від 21.10.1975 року, видане виконавчим комітетом Семенівської районної ради (а.с.10-15, 23).

За змістом постанови приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Литвин М.І. від 29.07.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю наданого нотаріусу правовстановлюючого документа, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно (а.с.5).

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення у підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому, зокрема, ст.206 ЦПК України.

За змістом ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги письмову заяву відповідача, суд приходить до висновку про те, що визнання представником відповідача Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області позову здійснено у процесуальній формі та порядку, що відповідають вказаним вище вимогам ч.1 ст.206 ЦПК України.

Щодо наявності законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову суд зазначає наступне.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одним із способів захисту прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом п.п.4.14, 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

На підставі викладеного, з урахуванням відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача по справі ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері, як спадкодавця, до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкування права власності на нерухоме майно, що було набуте її матір`ю за життя в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , здійснено у спосіб, передбачений законом, а тому порушене право позивача на реалізацію своїх спадкових прав підлягає судовому захисту.

Відповідно до роз'яснень п.3.1, викладених в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

За змістом ст.524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_2 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529-535 ЦК Української РСР.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов`язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ст.86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. На підставі викладеного, враховуючи, що правовідносини, пов`язані з набуттям спадкодавцем ОСОБА_2 права власності на вказаний вище житловий будинок виникли до 01.01.2004 року, тобто до дати набрання чинності ЦК України, судом при вирішенні спору застосовуються положення законодавства, чинного на дату будівництва (створення) нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Так, на дату побудови житлового будинку (1956 рік), питання набуття громадянами права власності та реєстрації будинків регулювалися «Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року (далі - Інструкція від 31.01.1966 року), та «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, яка втратила чинність 07.07.1994 року (далі - Інструкція від 31.10.1975 року). За змістом п.1 Розділу І Інструкції від 31.01.1966 року реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих.

Як вбачається зі змісту інформаційної довідки від 20.02.2019 року, виданої експертом з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 , житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності бабі позивача ОСОБА_3 згідно виданого 21.10.1975 року виконавчим комітетом Семенівської районної ради свідоцтва про право власності на домоволодіння (а.с.23).

Таким чином, з урахуванням викладеного, а також того, що обов'язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ могла здійснюватись на виконавчими комітетами місцевих рад, суд приходить до висновку про належність наданого позивачем письмового доказу у виді інформаційної довідки щодо об'єкту нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , на підтвердження його належності на праві власності бабі позивача по справі ОСОБА_3 та в подальшому, шляхом успадкування, матері позивача ОСОБА_2 , як спадкодавцю.

Також при вирішенні спору суд вважає за необхідне застосувати положення ч.4 Глави 1 Розділу ІІ «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», в редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва

та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 року №186 в частині визначення найменування об`єктів нерухомого майна, розташованих по АДРЕСА_1 , про визнання права власності на які позивач звернулась до суду з даним позовом, виходячи з того, що за змістом вказаної правової норми до господарських (допоміжних) будівель належать: сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, сміттєзбірники, а до споруд - колодязі, вигрібні ями, огорожі, ворота, хвіртки, замощення тощо.

На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на нерухоме майно у виді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявністю фактичних та правових підстав виникнення права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, а саме: відомостей про належність вказаного житлового будинку спадкодавцеві ОСОБА_3 ; технічного паспорту на цей будинок; письмової відмови нотаріуса у вчинення нотаріальної дії від 29.07.2019 року.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходить із вимог діючого законодавства України та необхідності застосування виняткового способу захисту інтересів позивача, як спадкоємця, з урахуванням існуючих перешкод для оформлення нею спадкових прав у нотаріальному порядку, та відсутності при цьому порушень прав, свобод та інтересів інших осіб.

Щодо стягнення з відповідача по справі Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат у вигляді сплаченого ним судового збору при поданні позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.1 ст.13 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства належить диспозитивність, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем в судовому засіданні зазначено про відсутність наміру стягувати з відповідача судові витрати у виді сплаченого нею судового збору.

З огляду на викладене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, судом не здійснюється розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору, що становить 1627 грн. 90 коп..

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 95, 133, 141, 200, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Семенівської селищної ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, зазначеними в технічному паспорті, а саме: житловий будинок (літера «А-1») загальною площею 47,4 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.; погріб (літера «Б»), сарай (літера «В»), літній душ-вбиральню (літера «Г»), огорожу «№1», колодязь «№2» та колодязь «№3», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у виді сплаченого нею судового збору в сумі 1627 грн. 90 коп. відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Семенівська селищна рада Семенівського району Полтавської області, місцезнаходження: вул.Незалежності, буд.№44А смт.Семенівка Семенівського району Полтавської області, поштовий індекс 38200, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 22538295.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Полтавського апеляційного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.

Повне рішення суду складено 23 вересня 2019 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова