Постанова

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 727/7123/15-ц

провадження № 61-9757св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2015 року у складі судді Волошина С. О. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Перепелюк Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів за депозитними вкладами.

Позовна заява мотивована тим, що 14 травня 2014 року ним між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» укладено депозитний договір, відповідно до якого він передав, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 1 000 грн на строк з 14 травня 2014 року по 19 травня 2015 року, що підтверджується квитанцією від 14 травня 2014 року №9. Згідно із пунктом 1.2 вказаного договору розмір процентів, які нараховуються на вклад, становить 24 % річних.

Крім того, зазначав, що між ним та банком 16 травня 2014 року було укладено ще один договір банківського строкового вкладу, відповідно до якого він передав, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 138 835,35 грн, що підтверджується двома банківськими квитанціями від 16 травня 2014 року на суму 63 680 грн та 75 155,95 грн.

Після закінчення строку депозитів він неодноразово звертався до банку з вимогами повернути внесені ним вклади, однак щоразу отримував відмову працівників банку, які повідомляли про те, що у касі банку немає грошових коштів і що виплата буде здійснена при першій можливості.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на свою користь банківський вклад у сумі 139 835,95 грн, проценти по банківському вкладу у сумі 38 958,36 грн, 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 4 367,62 грн, а всього 183 161,93 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 банківський вклад у сумі 139 835,95 грн, проценти по банківському вкладу у сумі 38 958,36 грн, 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сумі 4 367,62 грн, а всього - 183 161,93 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів факт внесення депозитних коштів у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», тобто належним чином виконав свої зобов`язання за договорами депозитних вкладів від 14 травня 2014 року та від 16 травня 2014 року, а банк безпідставно відмовив йому у поверненні коштів після спливу строку вкладів.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відхилено.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції забезпечено повний та всебічний розгляд справи й правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, у результаті чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди надали неправильну правову оцінку поданим позивачам доказам щодо внесення ним депозитних коштів на рахунок банку.

Вказує, що суди не врахували того, що у банку введено тимчасову адміністрацію з 17 вересня 2015 року, що унеможливлює стягнення коштів з банку у будь-який спосіб, окрім визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також зауважує на відкрите кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 364 КК України, щодо працівників банку про привласнення коштів клієнтів.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У лютому 2017 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кирилюк Т. А., подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу банку, в якому вказує, що його доводи є безпідставними та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. Вважає, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Крім того просить стягнути з банку на користь позивача витрати на правову допомогу у касаційному провадженні.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Встановивши, що позивач неодноразово звертався до банку із заявами про повернення банківських вкладів, чим засвідчив свої наміри припинити дію договорів, але банк у порушення вимог чинного законодавства не забезпечив ОСОБА_1 реального доступу до належних йому грошових коштів, а також продовжує користуватися належними йому грошовими коштами понад встановлений договорами строк, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що це є підставою для звернення до суду за захистом його порушених прав, а також для нарахування йому процентів за весь період користування коштами до дня фактичного їх повернення вкладнику, а також інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що у банку введено тимчасову адміністрацію з 17 вересня 2015 року, що унеможливлює стягнення коштів з банку у будь-який спосіб, окрім визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не заслуговують на увагу, оскільки рішення суду першої інстанції у цій справі було ухвалено 15 вересня 2015 року, тобто до введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», тому судом було правильно застосовано норми матеріального права при вирішенні цього спору.

Посилання заявника на відкрите кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 364 КК України, щодо працівників банку про привласнення коштів клієнтів не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій та їх судові рішення, оскільки будь-які незаконні дії працівників банку не можуть вплинути на його обов`язок виконувати умови укладених депозитних договорів.

Доводи касаційної скарги щодо надання судами неправильної правової оцінки доказам про внесення позивачем депозитних коштів на рахунок банку не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Інших доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваних судових рішень касаційна скарга банку не містить.

Отже, суди попередніх інстанцій відповідно до вимог статей 212-215, 315 ЦПК України 2004 року забезпечили повний та всебічний розгляд справи, правильно встановили правовідносини що склалися між сторонами, та закон, який їх регулює, належно взяли до уваги та надали правову оцінку усім наданим доказам й доводам сторін, обґрунтовано задовольнивши позов ОСОБА_1 про стягнення коштів за депозитними вкладами.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість їх судових рішень не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк