Дата документу 24.09.2019 Справа № 336/1332/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3039/19 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Є.У.№ 336/1332/16 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Кримської О.М.

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною, визнання права власності на будинок,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2019 року про відмову у перегляді рішення суду за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. Зазначав, що 10.02.1999 придбав у своєї матері ОСОБА_2 за 10 000 грн. житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу було укладено в простій письмовій формі в присутності свідків та засвідчений головою квартального комітету №115, нотаріально не посвідчений. Посилаючись на те, що недотримання нотаріальної форми договору унеможливлює розпорядження належним йому нерухомим майном, просив про задоволення позову на підставі ст. 220 ч.2 ЦК України.

Рішенням Шевченківького районного суду м.Запоріжжя від 15 лютого 2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 08 лютого 2015 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 11 листопада 2015 рок, позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будин7ок АДРЕСА_1 : житловий будинок «А», службову прибудову «а», літню кухню «Б№, відкриту веранду «а-1», сарай «К», гараж «Д».

Під час розгляду справи судами було встановлено, що ОСОБА_2 отримала від свого сина ОСОБА_1 10 000 грн., що засвідчила своїм підписом, знялася з реєстрації і виїхала з будинку, зареєструвалась у придбаному будинку по АДРЕСА_2 , де і проживала, передала технічний паспорт на будинок та сам будинок покупцеві - своєму синові, але згодом відмовився від нотаріального посвідчення цього договору.

Після цього ОСОБА_1 не здійснювала будь-які права та не виконувала обов`язки стосовно будинку, які притаманні власнику.

ОСОБА_1 проживає в будинку з 27 квітня 1999 року, місце проживання зареєстрував в установленому законом порядку, ніс витрати по його утриманню, приватизував на своє ім`я земельну ділянку, що обслуговує будинок.

Придбаний будинок зареєстровано за ОСОБА_1 з 16.05.2005 р.

ОСОБА_1 як власник будинку уклав іпотечний договір №32-16-07/0043-МК/№ від 22 січня 2007 року і передав зазначений будинок в іпотеку АБ «Металург» (правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк») . Право іпотеки AT «МетаБанк» та заборона відчуження на зазначене майно зареєстровані в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

22.01.2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є AT «МетаБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 32-16-07/0043-МК. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 22.01.2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 32-16-07/0043-МК/З, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Редька В.П., реєстр. № 53. Предметом іпотеки є будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Право іпотеки AT «МетаБанк» та заборона відчуження на зазначене майно зареєстровані в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, і є чинними. Заборону відчуження накладено нотаріусом при укладення іпотечного договору № 32-16-07/0043-МК/З, яка зареєстрована 22.01.2007 р. в реєстрі під номером № 53.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, рішенням господарського суду Запорізької області від 03.11.2009 року у справі № 17/260/09 стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «МетаБанк» заборгованість по кредитному договору, а також державне мито на загальну суму 240 087,94 грн. На виконання зазначеного судового рішення було видано наказ суду, який знаходиться на виконанні в Шевченківському ВДВС.

Також, на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС перебували такі виконавчі документи: виконавчий лист, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3059/09 від 27.11.2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «МетаБанк» заборгованість по кредитному договору № 32/16-07/0075-МК від 16.07.2007 р. в розмірі 66 433,35 грн.; виконавчий лист, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3063/09 від 27.11.2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «МетаБанк» заборгованість по кредитному договору № 32/16-08/0004-К від 12.02.2008 р. в розмірі 191 241,29 грн.; виконавчий лист, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3064/09 від 16.12.2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «МетаБанк» заборгованість по кредитному договору № 32-16-07/0081-КН від 13.08.2007 р. в розмірі 35328,10 грн.; виконавчий лист, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3062/09 від 16.12.2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «МетаБанк» заборгованість по кредитному договору № 32-16-08/0008-МК від 21.04.2008 р. в розмірі 36 767,06 грн.

ОСОБА_1 добровільно вищевказані судові рішення не виконує.

Згідно з актом опису та арешту майна від 16.04.2015 року описано й накладено арешт на майно належне боржнику - ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

04.06.2015 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, з метою визначення вартості вищевказаного описаного майна боржника.

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 15.02.2005 року, посилаючись на те, що 22.02.2016 року отримала копію ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2015 року про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, ОСОБА_3 . В ході судового розгляду цього кримінального провадження було встановлено, що договір від 10.02.1999 року був підроблений ОСОБА_3 По суті вимог ОСОБА_2 просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2005 року про визнання угоди дійсною та визнання права власності на будинок та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2

Судове рішення мотивовано тим, що заявником пропущений встановлений ст. 362 ЦПК України (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) місячний строк подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та безпідставно відмовив у задоволені цієї заяви у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не подала до суду клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

Вважає, що не пропу4стила встановлений процесуальним законом строк для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки копію ухвали суду про закриття кримінального провадження отримала у лютому 2016 року, а з відповідною заявою звернулася до суду у березні 2016 року.

В порядку статті 360 ЦПК України позивач ОСОБА_1 до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надав, проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Залучений до участі у розгляді справи ухвалою апеляційного суду від 08 липня 2015 року ПАТ «МетаБанк» у відзиві на апеляційну скаргу просив про відмову у її задоволенні, посилаючись на те, що спірна нерухомість перебуває в іпотеці Банку, позивач по справі судові рішення не виконує, борги не віддає. Вважає, що метою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є звільнення спірного майна з-під обтяження у спосіб, не передбачений законом.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника ОСОБА_2 і заперечення представників АТ «Ме6таБанк», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до положень статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання заяви), рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами. Вказана норма передбачає підстави для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, зокрема: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Строки подання заяви про перегляд рішення в порядку ст. 361 цього Кодексу ( в редакції закону на час вирішення справи судом першої інстанції) передбачалися ст. 362 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.362 Кодексу заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами може бути подана сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом 1 місяця з дня встановлення обставин, що є підставами для перегляду, але не пізніше 3 років.

Отже, якщо строк пропущений, але у межах трьох років, діють загальні правила ст. 72 ЦПК України.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 13, 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», визначений абзацом 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є процесуальний і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими ст. 73 ЦПК України.

При цьому строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України днем відкриття нововиявлених обставин, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є день, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.

Якщо заяву подано після закінчення визначеного абзацом 1 ч. 1 ст. 362 ЦПК України строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена.

Отже, виходячи із зазначених положень закону, роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при пропущені заявником строку передбаченого ч. 1 ст. 362 ЦПК України щодо всіх обставин, які заявник вважає нововиявленими, якщо суд не знайде підстав для його поновлення, така заява відповідно до ст. 72 ЦПК України залишається без розгляду, і по суті не розглядається.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і заява про перегляд такого судового рішення (у разі поновлення пропущеного строку) розглядаються у різних судових засіданнях, оскільки при їх розгляді доведенню й дослідженню підлягають різні обставини, крім того, докази на їх підтвердження є різними.

Заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні з повідомленням заявника та осіб, які беруть участь у справі, про час і місце засідання. Неявка цих осіб при їх належному повідомленні не є перешкодою для розгляду заяви.

Заява підлягає розгляду в одному провадженні зі справою, в якій ухвалено судове рішення. Якщо справа не збереглася, заяву може бути розглянуто лише після відновлення судового провадження в порядку, визначеному розділом IX ЦПК (в редакції 2004 року).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу , розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 посилалась на п.2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, згідно з яким підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 423 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 2 частини другої статті 423 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли вирок (ухвала) у кримінальному провадженні набрав законної сили.

Як встановлено судом першої інстанції, заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами подана ОСОБА_2 10.03.2016 року.

В своїй заяві ОСОБА_2 просила про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 15.02.2005 року, яке у 2015 році переглядалося в апеляційному порядку і набрало законної сили 08.07.2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2015 року кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, закрите у зв?язку із закінченням строку притягнення особи до кримінальної відповідальності. Вказана ухвала набрала законної сили 30.10.2015 року.

У відповідності до положень ЦПК України як у редакції Закону України № 2147, так і у попередній, строк для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами рахується саме з дня набрання ухвалою суду законної сили.

Зважаючи на те, що ухвала суду про закриття кримінального провадження набрала законної сили 30.10.2015 року, а із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_3 звернулася у березні 2016 року і клопотання про поновлення пропущеного строку не заявляла, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск заявником процесуального строку, встановленого для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Проте, наслідком пропуску процесуального строку у відповідності до ст.126 ЦПК України є залишення заяви без розгляду, а не відмова у її задоволенні.

Доводи апеляційної скарги про поважність причин пропуску процесуального строку, порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними.

Клопотання про поновлення пропущеного строку ні відповідач, ні її представник адвокат Шостак А.П. суду не подавали, доказів поважності причин пропуску процесуального строку не подавали.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений процесуальним законом строк для подання заяви про перегляд судового рішення заявником не пропущений, оскільки копію ухвали про закриття кримінального провадження ОСОБА_2 отримала у лютому 2016 року, а з відповідною заявою звернулася у березні 2016 року, є неспроможними і ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03).

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/39 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» судом встановлено, що існує установча судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала на підставі ст.377 ЦПК України підлягає скасуванню, а заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2019 року у цій справі скасувати, заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: