Справа № 676/524/19
Номер провадження 2/676/805/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/524/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном,шляхом вселення та визнання домоволодіння об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

18.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом вселення та визнання домоволодіння об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою суду від 12.01.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

11.02.2019 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , який представляє її інтереси на підставі ордера серія ХМ № 001251 від 08.02.2019 року, надіслав суду відзив на позов.

08.04.2019 року ОСОБА_4 надіслав на адресу суду уточнення до відзиву.

26.04.2019 року по справі проведено підготовче засідання, справу призначено до розгляду, про що постановлено ухвалу суду і повідомлено учасників справи.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 , вказує, що з вересня 1990 року по грудень 2013 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі.

В березні 1993 року колишня дружина отримала в дар глинобитний житловий будинок, житловою площею 25.1 кв.м. та сарай, що знаходиться по АДРЕСА_1 . За час перебування в шлюбі за спільні кошти вони добудували до вказаного будинку другий поверх, в результаті чого збільшилась загальна площа до 128.1 кв.м., житлова - 57.2 кв.м. та добудували інші господарські будівлі, які розташовані за вказаною адресою. Після розлучення, ОСОБА_3 . почала чинити перешкоди у користуванні вказаним домоволодінням. Змінила замки у вхідних дверях, змусила піти з дому. Просить визнати спірне домоволодіння спільною сумісною власністю, зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому користуватись житлом та вселити у вище вказаний будинок.

Представник позивача ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 , на підставі ордера серія ХМ № 007030 від 04.12.2018 року, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя і просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дійсно перебувала з позивачем в зареєстрованому шлюбі. В березні 1993 року отримала в дар глинобитний будинок по АДРЕСА_1 , який є її особистою приватною власністю. Площа будинку була більшою , аніж вказано в договорі дарування,а вони лише частково покращали свої житлові умови. За власні кошти, так як позивач на той час не працював, розпочала його реконструкцію, та будувати добудову. Їздила на заробітки в ОСОБА_5 . Після розлучення, яке відбулося в грудні 2013 року, ОСОБА_1 перейшов проживати до іншої жінки в с. Гуменці, де проживає по даний час, тобто створив нову сім`ю. З 2013 року жодного дня в її будинку не проживав, коштів на його утримання не надавав, а лише коли вона звернулася до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житлом, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до неї. Вважає, що позов є надуманим, безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засідлані позов не визнав, і пояснив, що спірний будинок не може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вказане нерухоме майно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок трудових та грошових затрат саме власника цього домоволодіння ОСОБА_3 . Крім того, просить застосувати строк позовної давності, так як розірвання шлюбу відбулося в грудні 2013 року, а позивач звернувся до суду лише в січні 2019 року. Просить в позові ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1990 року по 12 грудня 2013 року, що підтверджується копією рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12.12.2013 року. З договору дарування укладеного 27 березня 1993 року між ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , остання отримала в дар глинобитний житловий будинок, загальною площею 25.1 кв.м, сарай, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Голосківської сільської ради № 29 від 18.05.2012 року оформлено право власності на будинок АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 .

В подальшому, після проведення реконструкції та добудови, до отриманого в дар глинобитного будинку, 18.07.2012 року виконавчим комітетом Голосківської сільської ради Матвійчук О.А. було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння, АДРЕСА_1 , яке складається: із будинку з верандою, прибудовою та підвалом, загальною площею 128.1 кв.м., гаража, сарая, огорожі.

В матеріалах інвентарної справи на спірне домоволодіння знаходиться декларація від 08.05.2012 року, про готовність об`єкта до експлуатації добудови до житлового будинку, гаража, де вказано, що площа добудови становить 80.5 кв.м.

Частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Крім того згідно вимог ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України , дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини,чоловіка є майно,набуте нею,ним за час шлюбу,але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Судом встановлено,що відповідно до договору дарування від 27 березня 1993 року,посвідченого секретарем Голосківської сільської ради у власність відповідача ОСОБА_3 перейшов глинобитний житловий будинок,критий шифером,площею-25,1 кв.м. та сарай.

Відповідно інвентарної справи,яка була надана Кам`янець-Подільським МБТІ, встановлено, що станом на 19.12.1990 року по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок,загальною площею-74,0 кв.м,що складався із кімнат,площею-12,5 кв.м.,11,7 кв.м,10,3 кв.м., 14,8 кв.м, 7,9 кв.м,коридору-3,3 кв.м.веранди-12,0 кв.м,тамбура-1,5 кв.м. та господарських будівель: л/кухні,підвалу, сараю,огорожі та калитки.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Голосківської сільської ради від 28.10.2002 року за №29 «Про визнання права власності на реконструкцію житлового будинку і літню кухню в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 » вирішено визнати право власності на реконструкцію житлового будинку і літню кухню ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації добудови до житлового будинку ,гаража від 08.05.2012 року було прийнято в експлуатацію добудову до житлового будинку,площею-80,5 кв.м. та гараж,площею 28,7 кв.м.

Згідно технічного паспорта, від 22.04.2012 року в результаті реконструкції було добудовано до будинку: кухню-столову-26,7 кв.,кухню- 4,5 кв.м,ванну-11,6 кв.м.,підвал-9,0 кв.м., вхід в підвал-2,3 кв.м. Всього -54,1 кв.м.

Станом на 1990 рік було приміщень,площею- 74 кв.м., а станом на 2012 рік добудовано-54,1 кв.м ,а тому всього стало 128,1 кв.м.

Враховуючи,що подружжя ОСОБА_13 під час зареєстрованого шлюбу реконструювали будинок,добудували приміщення,площею 54,1 кв., та гараж,площею- 28,7 кв.м, а тому лише ці приміщення слід визнати їх спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини,чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого подружжя,воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю,якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом.

А тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном,шляхом вселення в будинок та зобов`язання відповідача ОСОБА_3 не чинити йому перешкод в користуванні належним їм домоволодінням не підлягають задоволенню,оскільки позивач не надав суду жодних доказів чинення ОСОБА_3 таких перешкод, а вимоги про вселення також не підлягають задоволенню,оскільки позивач ОСОБА_1 вибув в добровільному порядку із спірного будинку ще в 2013 році, та після розірвання шлюбу перестав бути членом сім`ї власника будинку ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати добудову до домоволодіння АДРЕСА_1 , площею -74,0кв.м та гараж ,площею 28,7 кв.м спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

'Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 вересня 2019 року.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Л.М. Шевцова