Номер провадження: 22-ц/813/1749/19
Номер справи місцевого суду: 522/3849/18
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача Департаменту культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації в особі представника Ткачук І.М.,

відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» в особі представника Мартьоли Д.С.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 ,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 - не з`явились,

переглянувши справу №522/3849/18 за позовом Департаменту культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників», за участю третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання ордеру недійсним, скасування ордеру за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2018 року у складі судді Бойчука А.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач Департамент культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації (до зміни назви Управління культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації), звернувшись 6 березня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, просив визнати незаконними дії ТОВ «Гуртожиток творчих працівників» в особі директора щодо видання ОСОБА_1 ордеру №4 на житло в гуртожитку, розташованому за адресом: АДРЕСА_1 , та скасувати ордер (т.1 а.с.4-6).

22 серпня 2018 року позивачем уточнено вимоги, за змістом яких позивач просив визнати виданий на ім`я ОСОБА_1 ордер №4 недійсним та скасувати його (т.1 а.с.101-102).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.43).

Відповідачем ТОВ «Гуртожиток творчих працівників» пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Третя особа ОСОБА_1 вимоги вважав безпідставними (т.1 а.с.46-50, 83-84, 95-96).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року залучено до участі а справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (її син) (т.1 а.с.114).

Третя особа ОСОБА_2 вимоги вважає обґрунтованими (т.1 а.с.125-126).

Третьою особою ОСОБА_3 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Процесуальний документ про залучення до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_4 . відсутній.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2018 року позов задоволено; визнано ордер №4, виданий на ім`я ОСОБА_1 , недійсним та скасовано; стягнуто судові витрати (т.1 а.с.132-134).

Висновок суду мотивовано тим, що ТОВ «Гуртожиток творчих працівників» в особі директора видано ОСОБА_1 , який не був працівником культури, ордер на вселення в кімнату АДРЕСА_1 гуртожитку, що розташовувався на 7,8,9 поверхах будівлі по АДРЕСА_1 , без погодження з управлінням культури і туризму Одеської обласної державної адміністрації; ордер видано на зайняту ОСОБА_2 та її сином житлову площу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду залишено без руху.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, не встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у не залученні його ОСОБА_1 до участі в справі в якості відповідача; у наявності істотних суперечностей щодо підстав та предмета позову; у розгляді судом позову, предмет та підстави якого було змінено шляхом подання письмової заяви після закінчення підготовчого засідання; у безпідставності повернення суду на стадію підготовчого судового засідання та залучення до участі в справі третіх осіб; у не з`ясуванні питання правонаступництва ТОВ «Гуртожиток робітників культури», який видав ордер на жиле приміщення в гуртожитку; у посиланні суду на рішення, прийняті після видачі ордеру та його вселення в гуртожиток; у не дослідженні судом ордеру, який визнано недійсним та скасовано; у пропуску звернення до суду з вимогою про визнання ордеру недійсним тощо.

В апеляційній скарзі зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзивах на апеляційну скаргу Департамент культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, ТОВ «Гуртожиток творчих працівників» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовують безпідставністю видачі ордеру особі, яка не була працівником культури, без погодження з управлінням культури (т.2 а.с.17-21, 34-36, 42-44).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

7,8,9 поверхи будівлі гуртожитку, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 , загальною площею 1173,6 кв.м належить Одеській обласній раді на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 жовтня 2000 року виконавчим комітетом Одеської міської ради за НОМЕР_3, зареєстрованого 25 жовтня 2000 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за №3307.

Згідно Договору управління майном від 4 серпня 2016 року, укладеного між Управлінням культури, національностей, релігії та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації () («Установник управління») в особі начальника, що діяв на підставі рішення Одеської обласної ради «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада» №73 від 22 вересня 2006 року, розпорядження Одеської обласної державної адміністрації №580/А-2015 від 21 вересня 2015 року та Положення, і товариством з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» () («Управитель») в особі директора, що діяв на підставі Статуту, зареєстрованого 17 жовтня 2011 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради за №0042668, управлінням товариству передано в управління 7,8,9 поверхи будівлі гуртожитку, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 , загальною площею 1173,6 кв.м (т.1 а.с.7-8, 13-22).

5 вересня 2007 року листом №21685/04-0119 заступник голови Державної податкової адміністрації в Одеській області звернувся до директора ТОВ «Гуртожиток творчих робітників» з проханням зареєструвати на постійне проживання в гуртожитку творчих працівників по АДРЕСА_1 в.о. першого заступника начальника ДПІ в Приморському районі м. Одеси ОСОБА_1 (т.1 а.с.11).

В справі наявна копія ордеру №4, виданого ТОВ «Гуртожиток робітників культури» (дата відсутня) на ім`я ОСОБА_1 (місце роботи: державна податкова адміністрація, кімната: АДРЕСА_1, строк реєстрації: постійно) (т.1 а.с.12).

Із аналізу наявних матеріалів встановлено, що:

товариство з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток робітників культури» мав 4 (печаткою даного товариства засвідчено ордер);

товариство з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих робітників» мав (печаткою даного товариства засвідчено Договір доручення від 27 серпня 2007 року);

товариство з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» має (печаткою даного товариства засвідчено Договір управління майном від 4 серпня 2016 року).

Крім того, із аналізу наявних матеріалів встановлено, що:

управління культури і туризму Одеської обласної державної адміністрації мало (печаткою даного управління засвідчено Договір доручення від 27 серпня 2007 року);

управління культури, національностей, релігії та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації мало (печаткою даного управління засвідчено Договір управління майном від 4 серпня 2016 року); після зміни назви департамент культури, національностей, релігії та охорони культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, який має той же .

Правонаступництво з наявних в справі матеріалів ні товариств, ні управлінь встановити не надається за можливе, доводи апеляційної скарги в цій частині приймаються.

В провадженні суду перебували:

Справа №522/7742/13-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії (ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року позовну заяву залишено без розгляду) (т.1 а.с.64);

Справа №522/18109/16-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до управління культури, національностей, релігії та об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, за участю третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» про вселення (рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року позов задоволено, вселено ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в кімнату АДРЕСА_1 гуртожитку за адресом: АДРЕСА_1 . Постановою апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу управління культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації залишено без задоволення, рішення суду залишено без змін. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2017 року зупинено до розгляду апеляційним судом справи №522/3849/18) (т.1 а.с.65-67, 68-70).

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано з вересня 2007 року за адресом: АДРЕСА_1 (а.с.73).

6 березня 2018 року, тобто після ухвалення в справі №522/18109/16-ц рішення про вселення, до суду в порядку цивільного судочинства подано позов юридичної особи управлінням культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників» про визнання незаконними дій щодо видання ордеру №4 на ім`я ОСОБА_1 , скасування ордеру. В подальшому позовні вимоги змінено на визнання ордеру №4 на ім`я ОСОБА_1 недійсним, скасування ордеру, при цьому сторони залишились ті ж самі, тобто позивач юридична особа, відповідач юридична особа, що суперечить цивільному судочинству.

Житловий кодекс України передбачає визнання ордера на жиле приміщення недійсним, порядок і підстави визнання ордера на жиле приміщення недійсним врегульовано статтею 59 цього Кодексу. Житлове законодавство не передбачає такого способу захисту як визнання незаконними дій щодо видачі ордеру, скасування ордеру тощо.

Ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення; ордер видається громадянину, відтак, у спорах про визнання ордеру недійсним належним відповідачем є громадянин, виданий на ім`я якого ордер визнається недійсним, так як спірними є саме житлові права цього громадянина.

ОСОБА_1 , ордер на ім`я якого визнається недійсним, не є відповідачем у справі, що є грубим порушенням норм процесуального права. Процесуальне положення третьої особи у цивільному процесі не є тотожним процесуальному положенню відповідача.

На підставі ордеру, про визнання недійсним якого пред`явлено вимогу, в гуртожитку з 2007 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_4 . Рішення суду першої інстанції у вступній частині містить зазначення ОСОБА_4 як третьої особи, однак матеріали справи не містять позовної заяви чи процесуального документу суду про залучення даної особи до участі в справі в якості третьої особи, що є грубим порушенням норм процесуального права. У разі, якщо ОСОБА_4 зберігає реєстрацію місця проживання в гуртожитку, здійснену у 2007 році на підставі виданого ОСОБА_1 ордеру, який визнається недійсним, то ОСОБА_4 . , рівно як і ОСОБА_1 мають бути відповідачами у справі, а не третіми особами тощо.

Позовні вимоги, відзиви на апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що у кімнаті АДРЕСА_1 , на яку видано ОСОБА_1 ордер, що визнається недійсним, проживають ОСОБА_2 та її наразі повнолітній син. При цьому в справі відсутні будь-які документи, які б підтверджували дані обставини (наявність ордеру, підстави та дату вселення, реєстрацію, фактичне проживання тощо).

Стаття 59 ЖК України передбачає підстави визнання ордера на жиле приміщення недійсним: 1)подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов; 2)порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення; 3)неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення; 4)інші випадки порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Вказані підстави є різними як по суті так і по доведенню наявності таких. Позовні вимоги не містять конкретизації підстав визнання ордера недійсним, що впливає на доказування як вимог так і заперечень обставин (фактів), які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до визначеного статтею 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно передбачених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підставі позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень пункту 4 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є рішенням, що прийнято про житлові права ОСОБА_1 , якого не було залучено до участі в справі в якості відповідача.

Дана обставина в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства та меж розгляду справи судом апеляційної інстанції є безумовною підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові, так як процесуальне положення ОСОБА_1 як третьої особи не може бути змінено в суді апеляційної інстанції на процесуальне положення як відповідача.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з процесуальних підстав, оцінка доведеності заявлених вимог, дотримання строку позовної давності тощо у даній справі не надається.

В порядку статті 141 ЦПК України витрати ОСОБА_1 по сплаті за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 2643,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2018 року - скасувати.

В задоволенні позову Департаменту культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю «Гуртожиток творчих працівників», за участю третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання ордеру недійсним, скасування ордеру - відмовити.

Стягнути з Департаменту культури, національностей, релігії та охорони об`єктів культурної спадщини Одеської міської ради () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати на сплату судового збору за одання апеляційної скарги в сумі 2643 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков