КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/8461/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Гнатюк Софії Вікторівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року, ухвалене у складі судді Писанця В.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення суми страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якому просив стягнути страхове відшкодування у розмірі 29 374,00 грн.

Посилається на те, що 18.06.2013 року сталась ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Постановою суду винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТОВ Страхова компанія «Альфа-Гарант». Відповідач здійснив виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 20 126 грн., однак вказана сума не покриває розмір спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 100 212,24 грн., а тому з урахуванням страхового ліміту у розмірі 50 000 грн. та франшизи у розмірі 500 грн., до виплати підлягає 29 374 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення суми страхового відшкодування - задоволено.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 29 374,00 грн. та судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодних підстав на основі яких судом проігноровано положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої при фізичному знищенні транспортного засобу відшкодовується різниця його вартості до та після ДТП. Судом не взято до уваги звіт №3499 від 10.07.2013 року складений ТОВ «Експертум АВЕ» на замовлення ТДВ «СК «Альфа - Гарант», згідно якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «Шевроле» внаслідок його пошкодження складає 46 096 грн. Розмір матеріального збитку за вказаним звітом прирівнюється до ринкової вартості транспортного засобу до моменту пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту складає 60 399,72 грн. та є більшою за вартість майна до ДТП, а тому ремонт є економічно необгрунтованим. Враховуючи, що автомобіль марки «Шевроле» закордонного виготовлення і зростання курсу долара та євро безпосередньо вплинуло на визначення розміру матеріального збитку, однак чинним законодавством не передбачена підстава перегляду суми страхового відшкодування у зв`язку з підвищенням цін на ремонт транспортного засобу. Затримка у виплаті страхового відшкодування відбулася у зв`язку з бездіяльністю позивача, яким на виконання вимог ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було подано відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування. Крім того, судом залишено без уваги клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа ТДВ «СК «Альфа - Гарант» про стягнення заборгованості внаслідок ДТП, що перебуває в провадженні Оболонського районного суду м. Києва, щоб уникнути подвійної виплати відшкодування по ДТП від 18.06.2013 року.

Представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що ОСОБА_1 , як потерпіла в результаті ДТП особа, набув право на звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування лише після 10.07.2015 року - прийняття Апеляційним судом м. Києва постанови, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, тому твердження скаржника про тривале зволікання щодо подачі заяви про виплату страхового відшкодування безпідставне. 20.08.2015 року ДТВ СК «Альфа - Гарант» ОСОБА_1 сплачено страхове відшкодування у розмірі 20 126,00 грн., однак вказана сума не відповідає розміру понесених збитків, які зазнав позивач в результаті ДТП, оскільки згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №2207 від 22.07.2015 року розмір матеріальних збитків заподіяних ОСОБА_1 становить 100 212,24 грн. Із змісту апеляційної скарги вбачається, що сума страхового відшкодування у розмірі 20 126,00 грн. була визначена ТДВ СК «Альфа - Гарант» шляхом віднімання суми розміру вартості ТЗ після ДТП та франшизи, від суми вартості ТЗ до ДТП. Такий підхід був застосований страхувальником, оскільки транспортний засіб, належний позивачу визнано знищеним. Позивач як власник автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 визнав факт фізичного знищення автомобіля в результаті ДТП, тому на його користь підлягають стягненню страхове відшкодування у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП у встановленому страховим полісом ліміту відповідальності страховика.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, посилаючись на обставини викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», в якому просив стягнути страхове відшкодування у розмірі 29 374,00 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що виплачена страховиком страхова виплата у розмірі 20 126,00 грн., з урахуванням ліміту відповідальності та розміру франшизи не покриває реально спричинені позивачу матеріальні збитки у розмірі 100 212,24 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 18.06.2013 року в м. Києві по вул. Гречка, 13, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з.НОМЕР_1 ОСОБА_2 , не вибравши безпечної швидкості здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_1

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2015року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2015року вказану постанову суду першої інстанції - скасовано та визнано ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ДТП, яка мала місце 18.06.2013 року о 14-00 год. по вул. М. Гречка, 13 в м. Києві, та відповідно - адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до полісу №АВ3664399 від 09.08.2012 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «Страхова компанія Альфа - Гарант», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну згідно полісу становить 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.07.2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 складає 100 212,24 грн.

Судом встановлено, що 20.08.2015 року на рахунок позивача надійшла сума страхового відшкодування в сумі - 20 126,00 грн.

Позивач вважає, що оскільки з моменту ДТП пройшло 2 роки, а сума страхового відшкодування була перерахована лише в 2015 році, з незалежних від нього причин, то сума страхового відшкодування повинна бути переглянута станом на 2015 рік.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 даного Закону страховик протягом 15 днів з узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Пунктом 1.6. ст. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Враховуючи, що виплачена страховиком страхова виплата у розмірі 20 126,00 грн., з урахуванням ліміту відповідальності та розміру франшизи не покриває реально спричинені позивачу матеріальні збиткиу розмірі 100 212,24 грн, суд дійшов вірного висновку про задоволення позову.

При цьому судом враховано, що на момент проведення оцінки у 2015 році, автомобіль позивача не було відремонтовано, а розмір матеріальних зусиль необхідних для відновлення транспортного засобу відрізняється від розміру необхідного у 2013 році, то відшкодування шкоди за оцінкою 2015 року у більшій мірі забезпечить відновлення порушеного права позивача.

Доводи апеляційної скарги, що транспортний засіб позивача був фізично знищеним в результаті ДТП, тому з урахуванням положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа - Гарант» належним чином виконало перед позивачем свої зобов`язання за полісом, виплативши йому страхове відшкодування у розмірі 20 126,00 грн., колегія суддів не приймає до уваги враховуючи наступне.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

За змістом указаної правової норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено, що згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.07.2015 року ринкова вартість автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 складає 100 212,24 грн., вартість відновлювального ремонту становить 140 929,36 грн., вартість матеріального збитку станом на 22.07.2015 року становить 100 212,24 грн.

ОСОБА_1 визнав, що його автомобіль «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 фізично знищений, а тому просив стягнути на його користь з відповідача страхове відшкодування у розмірі 29 374,00 грн. - з врахуванням ліміту відповідальності страховика та вже виплаченої суми у розмірі 20 126,00 грн., за мінусом 500 грн. франшизи.

Взявши до уваги Звіт про визначення вартості матеріального збитку від 22.07.2015 року, суд обгрунтовано виходив з того, що він є повним і об`єктивним доказом з точки зору економічної обгрунтованості ремонту автомобіля та узгоджується з матеріалами справи.

Звіт №3499 від 10.07.2013 року про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 , наданий представником відповідача до апеляційного суду, колегія суддів не приймає до уваги при вирішенні спору, оскільки ним визначено лише матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 , а ринкова вартість автомобіля та вартість відновлювального ремонту ним не встановлювалися.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що представником відповідача не заявлялось в суді першої інстанції клопотання про визнання недійсним Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.07.2015 року.

Як зазначалося вище, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП відшкодовується власнику в разі, якщо він не згоден із визнанням його транспортного засобу фізично знищеним. В даному випадку власник автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 визнав факт його фізичного знищення в результаті ДТП.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення на користь позивача страхового відшкодування в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП з урахуванням ступеня вини страхувальника та встановленого страховим полісом ліміту відповідальності страховика.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2015 року адміністративне провадження у справі у відношенні ОСОБА_2 закрито у зв`язку із смертю особи.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2015 року постанову Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2015 року скасовано в частині закриття провадження відносно ОСОБА_2 та визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , як потерпіла в результаті ДТП особа набув право на звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування лише після прийняття Апеляційним судом м. Києва постанови від 10.07.2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

17.08.2015 року відповідно до положень ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа - Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про зволікання позивача щодо подачі заяви про виплату страхового відшкодування колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказане право ОСОБА_1 набув після вирішення судом питання про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні ДТП.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання представника відповідача про зупинення провадження у вказаній справі до розгляду в Оболонському районному суді м. Києва справи № 756/6146/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа ТДВ СК «Альфа - Гарант» про стягнення заборгованості внаслідок ДТП та не враховано факт можливої подвійної виплати відшкодування по ДТП від 18.06.2013 року, колегія суддів оцінює критично.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року у справі №756/6146/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа ТДВ СК «Альфа - Гарант» про стягнення заборгованості внаслідок ДТП - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 50 812,87 грн., витрати по оплаті експертизи у розмірі 1000,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. та судові витрати у сумі 2023,76 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2019 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши надані докази суд дійшов правильноговисновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Гнатюк Софії Вікторівни - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.