П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/62/17

Провадження № 22-ц/4815/1045/19

Головуючий у Рівненському районному суді: Кушнір Н.В.

Дата, час і місце ухвалення рішення суду:

07 травня 2019 року о 16 год. 00 хв.

в м. Рівне

Повний текст складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач 1: ОСОБА_2 ;

відповідач 2: Клеванська сільська рада Рівненського району Рівненської області;

третя особа: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради;

за участі (в апеляційному суді): ОСОБА_1 та представників відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради; про скасування рішень селищної ради, припинення права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (далі -УЗНАП Рівненської міської ради) про припинення права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що є правонаступником своєї матері ОСОБА_4 та фактичним користувачем будинку по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташований будинок позивача, межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 , яка знаходиться по АДРЕСА_2 . Рішенням Оржівської селищної ради №198 від 24 червня 2008 року про розгляд звернення позивача зобов`язано ОСОБА_2 звільнити територію городу для проїзду до земельної ділянки ОСОБА_1 та покладено контроль за виконання даного рішення на селищного голову. Проте це рішення не виконано, а згодом, порушуючи вимоги законодавства, Оржівська селищна рада в 2016 році дозволила ОСОБА_2 оформити право власності на дві земельні ділянки площею 0,08 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 та 0,0511 га для ведення особистого селянського господарства. Підставою виникнення права власності на земельні ділянки були рішення Оржівської сільської ради №53 "Про затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 " та №54 "Про затвердження проекту землеустрою та надання (передачу) земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства" від 05 лютого 2016 року, які позивач вважала незаконними. При цьому покликалась на проведену Головним управлінням Держкомзему у Рівненській області у 2011 році перевірку, якою було встановлено, що ОСОБА_2 належить земельна ділянка по АДРЕСА_2 шириною 21,10 м, а згідно зі схемою непогоджених з позивачем меж - 22 м. Разом з тим, з кадастрового плану земельної ділянки по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарським будівель і споруд ОСОБА_2 видно, що ширина земельної ділянки по АДРЕСА_2 , становить 20,97 м. Рішенням Оржівської селищної ради №245 від 13 липня 2012 року "Про затвердження протоколів засідання земель комісії" затверджено протоколи засідання узгоджувальної комісії селищної ради від 06 липня 2012 року. Всупереч ч.1 ст. 107 Земельного кодексу України у вказаних протоколах відображена інформація про те, що за ОСОБА_2 обліковуються земельні ділянки загальною площею 0.14 га в межах смт. Оржів, але перевіркою прокуратури Рівненського району встановлено, що за ОСОБА_2 обліковується земельна ділянки площею тільки 0.08 га. Крім того, у рішенні Оржівської селищної ради №245 відсутня інформація про вирішення спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також не визначено порядку виконання такого рішення. Виявлені порушення спонукали прокуратуру Рівненського району внести протест з вимогою скасувати зазначене рішення, що згодом було виконано. Проте, незважаючи на цю обставину Оржівською селищною радою 28 грудня 2012 року приймається рішення №305 з такими ж порушеннями, а пізніше було прийнято рішення №574 від 22 жовтня 2014 року. Зазначала, що зараз невідомо, кому належить її земельна ділянка. В свою чергу, рішення Оржівської селищної ради №198 від 24 червня 2008 року досі не виконано.

З наведених міркувань просила:

визнати протиправними дії Оржівської селищної ради та ОСОБА_2 щодо державної реєстрації права власності не землю;

припинити права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку 0.08 га, кадастровий номер :02:000:0851, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянку), що була передано їй у приватну власність на підставі рішення Оржівської селищної ради №53 від 05 лютого 2016 року та скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, що була проведена за ОСОБА_2 ;

припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку розміром 0.0511 га, кадастровий номер :02:000:0852, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що була передана їй у приватну власність на підставі рішення Оржівської селищної ради №54 від 05 лютого 2016 року та скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, що була проведена за ОСОБА_2 .

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 січня 2016 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків.

Ухвалю Рівненського районного суду Рівненської області від 24 січня 2017 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено судове засідання.

У поданій ОСОБА_1 заяві про збільшення позовних вимог остання просила скасувати рішення Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 05 лютого 2016 року №53 "Про затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 " та №54 "Про затвердження проекту землеустрою та надання (передачу) земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства"

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2018 року замінено в справі Оржівську селищну раду Рівненського району Рівненської області її правонаступником - Клеванською об`єднаною територіальною громадою Рівненського району Рівненської області.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 20 грудня 2018 року замінено неналежного відповідача в справі Клеванську об`єднану територіальну громаду Рівненського району Рівненської області на Клеванську селищну раду Рівненського району Рівненської області.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликалась на його незаконність і необґрунтованість.

На її обґрунтування зазначала, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на припущеннях, а оцінки доказам взагалі не було надано. Вважала, що підставою виникнення права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 є прийняті з грубим порушенням норм законодавства рішення селищної ради. На день їх ухвалення останній було відомо, що позивач є належним користувачем суміжної з ОСОБА_2 земельної ділянки, однак ні ОСОБА_2 , ні селищна рада до неї як суміжного землекористувача за погодженням не зверталась. У судовому засіданні повністю були спростовані твердження селищної ради про направлення на її адресу листів про засідання земельної комісії, оскільки копій цих листів та доказів їх направлення не надано. Такі незаконні дії відповідачів у подальшому потягли за собою низку порушень, в т.ч. приватизацію частин земельної ділянки позивача та проїзду (проходу) вздовж струмка. На предмет законності прийнятих селищною радою рішень неодноразово проводились перевірки прокуратурою Рівненського району та контролюючими органами. Водночас, визнавши порушення та скасувавши рішення №245 від 13.07.2012 на підставі протесту прокуратури району, органом селищного самоврядування вже у грудні цього ж року приймається рішення з такими ж порушеннями, яке в подальшому було підставою дня винесення незаконних оскаржуваних рішень. Проте суд зазначене до уваги не взяв, встановивши, що селищна рада як орган державної влади реалізувала владні повноваження відповідно до вимог закону, хоча в силу ч.2 ст. 19 Конституції України такий орган зобов`язаний діяти лише на підставах та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України, що були порушені. Позивач досі не може оформити права власності на свою земельну ділянку через безвідповідальне ставлення селищної ради. Крім того, залишаючи рішення селищної ради в силі, суд позбавив її права у подальшому належно оформити право власності на земельну ділянку. При цьому для підтвердження факту часткового самозахоплення суміжної ділянки необхідним було б проведення будівельно-технічної експертизи, але суд попередньої інстанції усно заявлене клопотання про призначення експертизи залишив без вирішення.

З наведених мотивів просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 адвокат Рудика С.Ю. вважала апеляційну скаргу безпідставною та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Вважала, що жодних прав позивача не порушено, оскільки остання ніколи не зверталась з заявою до селищної ради по питанню приватизації земельної ділянки. Жодних документів, що підтверджували б право власності чи користування сусідньою земельною ділянкою, до позовної заяви не додано. Крім того, в судовому засіданні жодних клопотань про призначення будівельно-технічної експертизи - ані у письмовій, ані в усній формі, від заявника не надходило.

Також у поданому відзиві вважала оскаржуване рішення суду законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню й Клеванська селищна рада. Зазначала, що права ОСОБА_1 на землю не порушувалися і не порушуються.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві приватної власності, виниклого на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номеру 1-485, виданого Рівненською районною державною нотаріальною конторою 18 липня 2014 року, належить будинок АДРЕСА_1 . Загальна площа будинку 168,6 м2, житлова площа 89,7 м2 (а.с. 26, т.1).

Земельна ділянка, де знаходиться будинок ОСОБА_1 , межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 , що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Рішенням Оржівської селищної ради №198 від 24 червня 2008 року "Про розгляд звернення жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 " вирішено ОСОБА_2 до 01 липня 2008 року звільнити 3 метри городу для проїзду до земельної ділянки позивача. Контроль за виконанням даного рішення покладено на селищного голову.

В адресованому Оржівській селищній раді протесті прокуратура Рівненського району Рівненської області вимагала скасувати рішення останньої №245 від 13 липня 2012 року "Про затвердження протоколів земельної комісії", оскільки селищною радою були порушені вимоги земельного законодавства. Тобто через те, що у протоколах засідань орагну селищного самоврядування була відображена інформація про перебування на обліку за ОСОБА_2 земельних ділянок площею 0,14 га в межах смт. Оржів, коли перевіркою було встановлено лише одну земельну ділянку площею 0,08 га (а.с. 20, т.1).

Згодом, рішенням Оржівської селищної ради №305 від 28 грудня 2012 року затверджено протоколи засідання земельної комісії від 25 грудня 2012 року щодо встановлення та погодження меж земельних ділянок між ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

В подальшому рішенням Оржівської сільської ради від 05 лютого 2016 року №53 затверджено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер :02:000:0851) ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 . Надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,08 га з можливістю оформити право власності на земельну ділянку в порядку, визначеному законодавством, та використовувати її за цільовим призначенням. Контроль за виконанням рішення покладено на постійну комісію із земельних питань (а.с. 198, т. 1).

Також рішенням Оржівської сільської ради від 05 лютого 2016 року №54 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:0852) у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства за адресою смт. Оржів Рівненський район Рівненська область. Надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0.0511 га за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Оржівської селищної ради, розташовану у межах населеного пункту на території Рівненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства з можливістю оформити право на земельну ділянку в порядку, визначеному законодавством, та використовувати її за цільовим призначенням. Контроль за виконанням рішення покладено на постійну комісію із земельних питань (а.с. 200, т.1).

Спірні правовідносини виникли з приводу незаконних, на переконання позивача, рішень Оржівської селищної ради про затвердження технічної документації щодо встановлення меж однієї земельної ділянки в натурі та відповідно проекту землеустрою щодо відведення іншої земельної ділянки і надання їх ОСОБА_2 у власність, що в подальшому призвело до незаконної реєстрації останньою права власності на ці ділянки.

Встановивши характер спірних прав і обов`язків, обставини справи, застосувавши при вирішенні справи норми матеріального права, які підлягали застосуванню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що селищна рада реалізувала власні повноваження відповідно до вимог закону. При цьому, задоволення позову не забезпечить справедливу рівновагу між інтересами власників земельних ділянок на мирне володіння своїм майном, а тому відмовив у його задоволенні.

Між тим, об`єктивних і переконливих доказів про факти порушення її прав на землю ОСОБА_1 не надала, матеріали справи не містять, а судом їх не було здобуто.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковою умовою задоволення позову.

Згідно зі ст.ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність рішення суду, то вони на увагу не заслуговують і спростовуються правильністю висновків суду.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, передбачений ст. 118 ЗК України, який включає в себе наступні стадії: подання заяви зацікавленою особою у приватизації земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування; розгляд клопотання відповідним органом про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин; прийняття рішення відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та передача її у власність.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про землеустрій" у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК).

Аргументи автора апеляційної скарги про те, що внаслідок непогодження відповідачем меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами було порушено норми земельного законодавства, зокрема положення ст. 198 ЗК України, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки. При цьому ст. 198 ЗК України лише передбачено, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Підписання акта погодження меж самостійного правового значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому й доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту її прав, порушуючи тим самим права відповідачів, є неприйнятними для колегії суддів.

Також колегія суддів бере до уваги, що не знайшла свого підтвердження обставина залишення без вирішення і клопотання позивача про призначення судової експертизи, а, в свою чергу, остання не скористалась своїм правом подати до суду висновок експерта, складений на її замовлення. При цьому право заявити таке клопотання у суді апеляційної інстанції їй теж роз`яснювалося (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Понесений позивачем при поданні апеляційної скарги судовий збір згідно зі ст. 141 ЦПК України слід віднести на її рахунок.

Керуючись ст.ст. 367-368, 375, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 16 год. 05 хв. 24.09.2019

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

Н.М. Ковальчук