Справа № 739/887/19
Номер провадження 2/739/375/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Худорба Р.Г.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним права приватної власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав його матері ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яку він прийняв належним чином, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на земельну ділянку. До спадкової маси, окрім земельної ділянки, входить також житловий будинок по АДРЕСА_1 . У травні 2019 року він звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, але нотаріус роз`яснила, що видати свідоцтво вона не може у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вказаний вище житловий будинок. З огляду на це, він змушений звернутися до суду за захистом свого права власності. У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Блистівської сільської ради, у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, з якої вбачається, що позов сільська рада визнає в повному обсязі і не заперечують проти задоволення заяви.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Слобідка Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с.7).

З наявної у матеріалах справи довідки виконавчого комітету Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 29.05.2019 року №673 вбачається, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на момент смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав їй (погосподарська книга НОМЕР_3 с. Слобідка за 2011-2015 роки) (а.с.9).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 », 1966 року спорудження, сарай літера «Б-1», сарай літера «б-1», погріб літера «п/г-1», загальна вартість даного житлового будинку становить 34 497 грн. 00 коп. (а.с. 11-26). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством, чинним на день смерті ОСОБА_2 , останньою зареєстроване не було.

Згідно частин третьої та четвертої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином записом в погосподарській книзі Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1966 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 27.12.1984 року, його матір`ю є ОСОБА_2 (а.с.8). Позивач ОСОБА_1 належним чином прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_2 та є її єдиним спадкоємцем, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 10).

Отже, після смерті ОСОБА_2 спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом ОСОБА_1 , тобто до позивача.

Водночас позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 , оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а жоден з вищезазначених документів позивачем нотаріусу не був наданий. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За таких обставин, враховуючи, що позивач набув право власності на житловий будинок, який належав його матері ОСОБА_2 , однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за ним у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки господарські будівлі та споруди є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі та споруди, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 186, 392, 1218, 1220, 1261, 1269 Цивільного кодексу України, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», статтями ст.ст.76-81, 83, 200, 206,247,258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура