Справа № 645/5709/13-ц
Провадження № 2-п/645/2/19
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,

за участю:

представник позивача Клавкіна А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву відповідача ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення від 04 лютого 2014 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

03.07.2013 позивач ТО «Кредекс Фінанс» звернулося до Фрунзенського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (, п/р НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0 від 22.08.2007 року в сумі 291 006 грн. 60 коп. (двісті дев`яносто одна тисяча шість грн.. 60 коп.); стягнуто солідарно, з ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (, п/р НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005) судовий збір в розмірі 2910,07 грн. (дві тисячі дев`ятсот десять грн.. 07 коп.).

Відповідач ОСОБА_3 , звернулась до суду із заявою, якою просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення суду від 04.02.2014 року, призначити розгляд справи в загальному порядку.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що судові повістки вона не отримувала, а в матеріалах справи відсутні докази отримання заявником судової повістки та постанови про відкриття провадження. Крім того, заявник зазначила, що вона не підписувала договору поруки № П/0 від 22.08.2007, також вона не була повідомлена про про укладення 20 квітня 2012 року між АТ «УкрСіббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» договору факторингу №05/12 відносно кредитного договору №0 від 22.08.2007, та вона не брала на себе обов`язки солідарної відповідальності разом з відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем.

Заявник ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, про час та дату розгляду заяви повідомлена заздалегідь та належним чином, про причини неявки не повідомила.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти скасування даочного рішення, посилаючись на його обґрунтованість та винесення з додержанням вимог цивільного процесуального законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кислий А.М. заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив заочне рішення скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Суд, вислухавши позицію представника позивача та представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кислого А.М., перевіривши матеріали цивільної справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом вказаних норм наявність цих трьох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Так при розгляді справи судом було встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем їх реєстрації (на адресу суду повернулися конверти, направлені на адресу відповідачів з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання»), причини неявки суду не повідомляв.

Також, матеріали справи містять докази направлення відповідачам по справі копії заочного рішення суду від 04.02.2014, які вони не отримали (на адресу суду повернувся конверт, направлений на адресу відповідачів з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання»/а.с.74 -75/.

В підтвердження тверджень заявника ОСОБА_3 про те, що нею договір поруки не підписувався, жодного доказу не надала, в судове засідання для підтримання доводів своєї заяви про перегляд заочного рішення та надання пояснень, не з`явилась.

Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Відповідачі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись завчасно, належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою місця проживання, зареєстрованого відповідно до інформації, яку містить відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо його зареєстрованого місця проживання, що підтверджують рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, які були повернуті до суду з відміткою про закінчення строку зберігання на пошті.

Така кореспонденція має вважатись отриманою відповідачем в день її надходження до відділення, що обслуговує будинок за цією адресою незалежно від того чи з`явився відповідач особисто та не залежно від причин неотримання вказаного листа особисто. Таким чином поштовий документ, який повернувся з відміткою «за закінченням строку зберігання», має сприйматися достатнім доказом того, що відповідач був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи.

З`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Проте необхідно зауважити, що відповідачами не надано доказів того, що вони не повідомили про причини неявки з поважних причин, оскільки судові повістки надсилались за адресою їх реєстрації, будь яких доказів, що відповідачі проживають за іншою адресою суду не надано.

Також заявник посилається на те, що судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи внаслідок чого було ухвалено рішення, яке є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Доказів, які мають істотне значення для вирішення справи в розумінні ст. 288 ЦПК України відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу для розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження або залишити заяву без задоволення.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає, а тому заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_3 , про перегляд заочного рішення від 04 лютого 2014 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04 лютого 2014 р. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором може бути оскаржено у загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним Кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23.09.2019 року.

Суддя -