Справа № 158/280/18
Провадження № 2/0158/3/19
УХВАЛА

20 вересня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

представника позивача - Кирись Г.Й.

представник третьої особи Дейни О.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області Грудзевич Т.О., третя особа на стороні відповідача служба у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Карпука А.С. до суду подано клопотання про призначення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Карпук А.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , представника третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.10.2018 року по вищевказаній справі було призначено посмертну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу.

Частиною 1 ст. 105 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обов`язкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме - якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоров`я, психічний стан особи, вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України, викладених в п.14 Постанови Пленуму №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. При чому, судово-психіатрична експертиза в цивільних справах обов`язково призначається: для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними; у справах про поновлення громадянина в дієздатності.

В інших випадках призначення експертизи є не обов`язком, а правом суду.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Суд вважає, що висновок судово-психіатричного експерта № 72 від 09.04.2019 року є обґрунтованим та таким, що не суперечить іншим матеріалам справи і не викликає сумніву в його правильності.

Так, з висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, вбачається, що експертиза була проведена експертами Міністерства охорони здоров`я України у складі 3 осіб, які були попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Карпука А.С. про те, що ОСОБА_5 відсутня у Реєстрі атестованих судових експертів, оскільки згідно відомостей з вищевказаного реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України експерт Прокопюк Л.П. є фахівцем державної спеціалізованої установи Міністерства охорони здоров`я України, які і інші експерти, які проводили посмертну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Разом з тим, даних та матеріалів, які були представлені для дослідження - було достатньо і вони не викликали сумніву у їх достовірності, в зв`язку з чим експертами не були заявлені перед судом відповідні клопотання.

У висновку експертизи експертами зазначений докладний опис проведених досліджень, в тому числі і на підставі медичної документації, зроблених в результаті їх висновків.

Крім того, належних і допустимих доказів на спростування висновків експерта суду не подано.

Доводи клопотання ґрунтуються на власному тлумаченні учасника процесу певних норм законодавства, однак не ґрунтуються на Законі та не узгоджуються із Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, а також Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 року за № 705/3145

Експерти попереджалися судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, про що свідчать відповідні дані в ухвалі суду та висновку експертизи, будь-яких належних доказів на підтвердження наявності підстав сумніватись у неупередженості та об`єктивності експерта суду не подано.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

На думку суду, клопотання про призначення повторної експертизи зводиться до не згоди відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_8 з її висновками, що не є підставою для призначення повторної експертизи.

З врахуванням вищевикладеного, та беручи до уваги те, що у суду не виникають сумніви в компетенції експертної комісії, а всі зауваження представника відповідача не пов`язані з недостатньою обґрунтованістю висновку чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а тому суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 89, 105, 110, 111-113 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька