Справа № 180/1496/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Марганець Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Марганецька міська рада про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, вказуючи, що він є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.1992 року. На даний час в будинку зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі не проживають в будинку з 2008 року, участі в утриманні будинку не приймають, комунальні платежі не сплачують. Позивач бажає розпорядитись своїм майном, однак факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою позбавляє позивача даного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачі, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву, не надали.

Представник третьої особи Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.1992 року (а.с.8). На даний час в будинку позивача зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 04.06.2019 року (а.с.12). Відповідачі не проживають в будинку з 2008 року, участі в утриманні будинку не приймають, комунальні платежі не сплачують.

Позивач бажає розпорядитись своїм майном, однак факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою позбавляє позивача даного права.

З 2008 року до моменту звернення до суду відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем своєї реєстрації не проживають, що підтверджується актом голови квартального комітету № 16 Марганецької міської ради Зуєвої Н. від 03.06.2019 року (а.с.13).

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно з ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку позивач просить визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, досягла 16-річного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2004, № 15, ст.232) вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На підставі зазначеного, реєстрація особи за місцем проживання надає їй можливість користування житлом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві та, враховуючи що відповідач ОСОБА_2 разом з своєю неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , яка сама обирає своє місце проживання в силу свого віку відповідно до ст. 29 ЦК України, не проживають за вищевказаною адресою понад рік в порядку ст. ст. 29, 405 ЦК України вважає необхідним визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 1536,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко