ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Харків

Справа № 642/1471/19

Провадження № 22-ц/818/4084/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнябез повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 7 червня 2019 року, ухвалене суддею Гримайло А.М.,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 3 000 грн щомісяця, оскільки дитина постійно хворіє, потребує постійного лікування та матеріальної допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що сторони проживали без реєстрації шлюбу. Мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач покинув родину у липні 2018 року без пояснень, припинив спільне проживання, добровільно не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, дитиною не цікавиться. Витрати позивача на утримання сина, не враховуючи додаткових витрат, складають понад 5 000,00 гривень щомісячно. Витрати включають постійний медичний нагляд, відвідування школи, харчування, одяг, придбання особистих предметів, розвиваючі заняття, розважальні дитячі заходи та свята та інші заходи необхідні для нормального виховання та розвитку дитини. Позивач тимчасово не працює, дитина знаходиться на її утриманні, грошей не вистачає, тому дитині потрібна матеріальна допомога з батьківської сторони.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 7 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 2 000 грн щомісяця, починаючи з 01 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем не доведено неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 2 000 грн щомісячно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції визнав встановленими обставинами, що мають значення для справи, які не відповідають дійсності. Матеріали справи не містять доказів про витрати, які б перевищували заробіток відповідача. Позивач не надала доказів про його сезонні тимчасові, мінливі заробітки в розмірі 13 000 -15 000 гривень. Позивач надала до суду копії витягів з історій хвороб дитини за 2010, 2015, 2016 роки, тобто за час їх спільного проживання, коли лікування дитини проводилося за спільні кошти. Позивач надала до позовної заяви довідку про реєстрацію в житловому приміщенні, в якому окрім неї та неповнолітньої дитини зареєстровано ще три особи, які також повинні сплачувати за себе витрати на комунальні послуги, разом з тим позивач зазначила, що за оплату комунальних послуг вона сплачує сама, що крім того свідчить про отримання нею стабільного доходу. Судом не встановлено, що у відповідача достатній заробіток, не враховано, що відповідач має другу дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд повинен був стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

ОСОБА_1 до апеляційного суду надано відзив, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи. Вказує, що відповідач має квартиру, яку здає в оренду, має власний автомобіль, не має інших аліментних зобов`язань та утримань. Звертає увагу на те, що дитина потребує постійного лікування внаслідок перенесення мінінгіту.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції надані заперечення на відзив, в якому він зазначає, що квартиру у м. Кіровоград було продано, а отримані кошти були використані в інтересах батьків. Посилається на слабке здоров`я матері, яка перенесла інсульт, інфаркт. Також посилається на свій стан здоров`я - сліпоту лівого ока, псоріаз. Звертає увагу на те, що на його утриманні знаходиться його дружина ОСОБА_6 та їх новонароджений син.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво серії НОМЕР_1 ) (а.с. 8).

Відповідно до довідки від 28.02.2019 року малолітній ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 7).

18 квітня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 народився син ОСОБА_8 (а.с. 81).

Згідно з копією довідки ТОВ «КАП-ТРЕЙД» з 06.05.2019 року відповідач працює за наказом № 05-К від 03.05.2019 року про прийняття на роботу з посадовим окладом у розмірі 4 200 грн на посаді сторожа (а.с. 39).

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Матеріали справи не містять доказів, що витрати відповідача перевищують його заробіток, тому колегія суддів обмежується розміром заробітку відповідача.

Заробітна плата відповідача складає 4 200 грн. Прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року по 30 червня 2019 року складає 2027 грн, з 1 липня 2019 року по 30 листопада 2019 року - 2118 грн.

Отже, за умов, що заробітна плата відповідача складає 4 200 грн, колегія суддів вважає, що недостатньо заробітку для сплати рекомендованого розміру аліментів, який дорівнює прожитковий мінімум і вважає за можливе, враховуючи, вік дитини, її потреби, які не можуть бути меншими визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; рівність обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до її повноліття; наявності на утриманні відповідача іншої дитини, стягнути лише 1/2 від прожиткового мінімуму, тобто 1059 грн.

Доводи відповідача, що він має другу дитину, на утримання якої також зобов`язаний надавати матеріальну допомогу, судом першої інстанції не були враховані, оскільки дитина ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції. (а.с. 81).

Відповідач надав про хвороби своєї матері довідки з медичних закладів м. Кіровограда, проте доказів того, що він надає матеріальну допомогу хворій матері, при розгляді справи ним надано не було.

Доводи апеляційної скарги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не грунтуються на законі. Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Разом з тим, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ч.1 ст. 369, ст. 371, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 7 червня 2019 року - змінити. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1059 (одна тисяча п`ятдесят дев`ять) грн щомісяця, починаючи з 01 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання суддями. В силу п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук