15.01.2019 ЄУН № 337/3919/18
Провадження № 2/337/184/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого - судді Салтан Л.Г.
за участю секретаря - Гальцевої К.В.
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4), про захист прав споживача шляхом розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, стягнення штрафних санкцій, відшкодування моральної шкоди,
04.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживача шляхом розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми, стягнення штрафних санкцій, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо укладеного договору.
Ухвалою судді від 18.09.2018 року справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.10.2018 року.
Ухвалою суду від 26.12.2018 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні.
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, вважають їх законними та обґрунтованими, не спростованими з боку відповідача жодним доказом, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Оскільки представник позивача та позивач не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідача, з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України.
Розглянувши матеріали провадження, вислухавши пояснення представника позивача, позивача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, повно та всебічно встановив обставини справи, оцінив за внутрішнім переконанням наявні докази у справі, які є належними, достовірними та допустимими, давши належну оцінку як кожного доказу окремо так достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, 24.10.2017 р., між позивачем ОСОБА_1 (у якості Замовника) та відповідачем- фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (у якості Виконавця), було укладено Договір купівлі-продажу (надалі за текстом Договір).
У відповідності до п. 1.1. Договору, Виконавець зобовязується передати у власність Замовнику металопластикові вікна, надалі Продукція, згідно технічного завдання Замовника (додаток 1, який є невідємною частиною даного Договору), а також виконати додаткові послуги, згідно додатків 1, 2 до даного Договору (доставка товару, демонтаж існуючих деревяних конструкцій, монтаж вікон, та ін..). У відповідності до п. 1.2. Договору, загальна вартість продукції, згідно додатків 1, 2 складає 42 500,00 грн.
Згідно із п. 2.1. Договору, Замовник здійснює 70% передплату загальної вартості виробів по договору протягом 2-х банківських днів з моменту підписання Договору. Відповідно до п. 2.2. Договору, Виконавець поставляє продукцію згідно технічному завданню протягом десяти робочих днів з моменту передплати. Строк виконання замовлення, погоджений із Замовником, починається з моменту надходження передплати Виконавцю (не включаючи день надходження коштів).
В додатку 1 до Договору (технічне завдання), сторони, окрім технічних характеристик виробів, зафіксували факт оплати Замовником 70% передплати загальної вартості виробів по договору в розмірі 30 000,00 грн., а також дату оплати 24.10.2017 р.
В додатку 2 до Договору (додаткові послуги), сторони додатково погодили: 1) адресу доставки товару і місця виконання робіт (АДРЕСА_1); 2) граничні строки доставки до 07.11.2017 р. згідно п. 2.2. Договору; 3) граничні строки демонтажу існуючих деревяних конструкцій до 07.11.2017 р. згідно п. 2.2. Договору; 4) граничні строки монтажу вікон до 07.11.2017 р. згідно п. 2.2. Договору.
За умовами договору з боку позивача узяті зобовязання виконанні у повному обсязі, однак ФОП ОСОБА_3 до виконання своїх обовязків за Договором не приступив.
Зазначені обставини крім матеріалів провадження підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, що є матірю та співмешканкою позивача, які пояснили, що після укладеного договору відповідач до виконання послуг не приступив, під час телефонної розмови останній повідомив, що в нього виникли проблеми зі здоровям, тому він був змушений витратити отримані від позивача кошти на лікування, повідомив, що після покращення свого стану він приступить до виконання зобовязань за договором, але в подальшому зв'язок з ним припинився, до теперішнього часу зобовязання залишаються не виконаними, гроші не повернутими.
Згідно із ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Таким чином, надані до суду документи в сукупності свідчать про наявність між сторонами змішаного договору, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу товару та договором про виконання робіт (надання послуг).
Згідно із ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно із ч. 1 ст. 663 ЦК України, продавець зобовязаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.
Згідно із ч. 1 ст. 664 ЦК України, обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Згідно із ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.
Згідно із ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.
Згідно із ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 та ч. 1 ст. 612 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність.
У відповідності до п. 3.2 Договору, в разі відмови від виконання договору з вини Виконавця, останній повертає замовнику всю суму передплати плюс 0,1% від цієї суми за кожен робочий день з моменту передплати.
Зважаючи на порушення відповідачем виконання умов Договору, він зобовязаний повернути позивачеві суму передплати в розмірі 30 000,00 грн. та суму штрафних санкцій в розмірі 6 450,00 грн.(30 000,00 грн. ? 0,1% ? 215 робочих днів прострочення = 6 450,00 грн.)
Крім того, правовідносини сторін, які склались за Договором від 24.10.2017 р., підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи те, що продавець/виконавець ФОП ОСОБА_3 є субєктом господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари, виконує роботи, надає послуги або пропонує їх, а ОСОБА_1 є фізичною особою, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб (ст. 1 Закону).
Згідно із п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.
Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно із ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Згідно із ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.
Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань тощо.
Протиправна поведінка відповідача безумовно заподіяла позивачеві моральну шкоду у вигляді душевних страждань, останній залишився без великої суми грошей, які накопичував декілька років, та без металопластикових вікон, у яких є обєктивна потреба, тому що старі прийшли в непридатний стан., вимушений був приймати заходів щодо захисту своїх порушених прав, що є стресовою ситуацією. а тому, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню, та враховуючи вимоги розумності та справедливості суд оцінює її у 2000 грн., вважаючи таку суму достатньою та справедливою сатисфакцією за заподіяне.
Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 2. ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, підтверджені дослідженими доказами. з боку відповідача не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за задоволеними позовними вимогами майнового та немайнового характеру.
Керуючись ст. ст. . 3, 15, 16, 23, 525-526, 530, 625, 628, 655-656, 662-664, 901-903, 905 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 8, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 11,13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд-
Розірвати Договір купівлі-продажу, укладений 24.10.2017 р., між фізичною особою ОСОБА_1 (у якості Замовника) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (у якості Виконавця), предметом якого є передання у власність Замовника металопластикових вікон згідно додатку 1 (технічне завдання) та додаткові послуги згідно додатку 2 (додаткові послуги), зокрема, доставка товару, демонтаж існуючих деревяних конструкцій, монтаж вікон.
Копію рішення надіслати відповідачеві.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з часу виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16.01.2019 року.

Суддя: Л.Г. Салтан