КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 753/14762/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Заставенко М.О.

26 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з відповідача кошти надані у позику у розмірі еквівалентному 19 798 дол. США за офіційним курсом гривні щодо долару США на момент прийняття рішення у справі та суму сплаченого судового збору у розмірі 5 298,24 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Посилається на порушення судом норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що на виконання ухвали суду без руху позивачем надсилалась заява. Зазначає, що не надання посвідчених копій документів не можуть бути підставою для повернення позовної заяви.

За правилом пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11161/2019
У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вимоги ухвалу суду від 27.09.2018 повністю не виконані, оскільки копії наданих доказів не засвідчені підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача кошти надані у позику у розмірі еквівалентному 19 798 дол. США за офіційним курсом гривні щодо долару США на момент прийняття рішення у справі та суму сплаченого судового збору у розмірі 5 298,24 грн. (а. с. 1-3; 24-27).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху та вказано на недоліки, а саме: копії наданих доказів не засвідчені підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення; не зазначено обґрунтування щодо підсудності цієї справи, враховуючи зміст наданої копії розписки, в якій міститься посилання на оформлення будинку, який знаходиться у Київській області; в обґрунтуванні позову не зазначено конкретної адреси, на яку за твердженням позивача було відправлено вимогу щодо повернення відповідних грошових коштів; до суду не надано документу на підтвердження сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову(а. с. 10).

Зазначену ухвалу суду позивач отримав 07.03.2019 та на її виконання направлено заяву про усунення недоліків із засвідченими копіями всіх документів, що додаються до позовної заяви та дублікат квитанції про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову (а. с. 18-22).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1-2 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу способами, які не заборонені законом, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують обставини, на які посилається позивач.

Усі наявні у позивача докази мають бути подані разом з позовною заявою (ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України).

Докази, подані після вказаного строку, до розгляду судом не приймаються.

Винятком є лише випадки, коли Позивач обґрунтує неможливість їхнього своєчасного подання через підстави, які від нього не залежали (ч. 8 ст. 83 ЦПК України).

Існує необхідність зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви (ч. 5 ст. 95, п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із цивільним позовом (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, Позивач має про це письмово повідомити суд та зазначити: - який саме доказ не може бути подано; - причини, з яких цей доказ не може бути подано у зазначений строк; - докази, які підтверджують, що Позивач вжив усіх залежних від нього заходів, спрямованих на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Зазначене свідчить про те, що позивач, звертаючись до суду із позовною заявою, повинен зазначити докази, що підтверджують обставини, на які він посилається.

Разом з тим, ненадання відповідних доказів не може бути безумовною підставою для повернення позовної заяви позивачу, оскільки останній звернувся до суду за захистом своїх прав та надав відповідні документи, які вважав за потрібне для підтвердження своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, при залишенні позову без руху, позивачу надається десять днів для усунення недоліків з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Матеріали справи свідчать, що на виконання ухвали суду ОСОБА_1 направив заяву про усунення недоліків, зокрема, із засвідченими копіями всіх документів, що додаються до позовної заяви (а. с. 8-10).

За наведеного, позивачем у встановлені законом строки були усунені недоліки ухвали, а тому колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для повернення позовної заяви позивачу.

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов висновків з порушенням норм процесуального права та передчасного повернув позовну заяву позивачу.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що вищезгадана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова