Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 759/15338/17

провадження № 61-922св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Завод 410 Цивільної авіації»,

третя особа - первинна організація профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «Завод 410 Цивільної авіації»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року у складі судді Миколаєць І. Ю. та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Таргоній Д. О., Ігнатченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним наказ державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» (далі - ДП «Завод 410 Цивільної авіації») від 21 вересня 2017 року № 208/о про її звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, поновити на посаді начальника відділу капітального будівництва управління з експлуатації будівель та споруд ДП «Завод 410 Цивільної авіації», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2017 року до дня ухвалення рішення.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ДП «Завод 410 Цивільної авіації», з жовтня 2010 року до грудня 2016 року працювала інженером першої категорії відділу капітального будівництва, з 19 грудня 2016 року займала посаду начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд.

14 липня 2017 року був виданий наказ № 239 про зміну у структурі підприємства і ліквідацію відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд, а їй запропоновані інші робочі спеціальності, до яких вона не має жодного відношення та які не відповідають її кваліфікації.

Наказом ДП «Завод 410 Цивільної авіації» від 21 вересня 2017 року № 208/о вона звільнена з посади начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд ДП «Завод 410 Цивільної авіації» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Посилаючись на те, що при її звільненні відповідачем порушені норми трудового законодавства, зокрема стаття 49-2 КЗпП України, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним наказ ДП «Завод 410 Цивільної авіації» від 21 вересня 2017 року №208/о про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу капітального будівництва управління з експлуатації будівель та споруд ДП «Завод 410 Цивільної авіації» з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року частково задоволено заяву ДП «Завод 410 Цивільної авіації» про роз`яснення рішення суду.

Роз`яснено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року: «Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу капітального будівництва управління з експлуатації будівель та споруд ДП «Завод 410 ЦА» із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2017 року до 05 квітня 2018 року, яка визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи по день винесення рішення, у межах заявлених позивачем вимог.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не дотримано процедуру та вимоги закону при звільненні позивача за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Відповідач, зважаючи на заяву позивача про її відмову у сплаті членських внесків до первинної профспілкової організації з урахуванням положень статей 43, 43-1 КЗпП України не направляв звернення до профспілкової організації про погодження розірвання трудового договору із позивачем.

Позивач хоча і не сплачувала внески протягом трьох місяців, проте вона не виключена з членів первинної профспілкової організації й відповідач був зобов`язаний звернутися до профспілкового органу для надання згоди щодо скорочення посади та можливого звільнення ОСОБА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача проведено відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з вирішенням спору, ДП «Завод 410 Цивільної авіації» подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Судами не було дотримано вимог частини дев`ятої статті 43 КЗпП України, спір був розглянутий без з`ясування позиції профспілкової організації, яка є визначальною для вирішення подібної категорії спорів.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації», третя особа - первинна організація профспілки авіабудівників України на Державному підприємстві «Завод 410 Цивільної авіації», про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витребувано зазначену справу зі Святошинського районного суду міста Києва.

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2019 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 12 жовтня 2010 року перебувала у трудових відносинах з ДП «Завод 410 Цивільної авіації», працювала інженером першої категорії відділу капітального будівництва, а з 19 грудня 2016 року - на посаді начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд.

Наказом від 14 липня 2017 року № 239 «Про зміни у структурі підприємства» з метою оптимізації структури організації та управління підприємством з 21 вересня 2017 року ліквідовано відділ капітального будівництва та скасовано ряд посад, серед яких посади начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд, інженер першої категорії відділу капітального будівництва.

19 липня 2017 року ОСОБА_1 попереджена про те, що її посада скорочується та складені акти, відповідно до яких вона ознайомилась з наказом, але від підпису про ознайомлення з цим наказом та з попередженням, від запропонованих їй вакантних посад відмовилась.

Наказом ДП «Завод 410 Цивільної авіації» від 21 вересня 2017 року № 208/о ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу капітального будівництва управління по експлуатації будівель і споруд ДП «Завод 410 Цивільної авіації» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У справі, яка переглядається, судами попередніх інстанцій установлено, що у відповідача дійсно мало місце скорочення штату працівників, позивач вчасно попереджена про звільнення і їй запропоновані вакантні посади на ДП «Завод 410 Цивільної авіації», від яких вона відмовилася.

Також установлено, що ОСОБА_1 є членом первинної організації профспілки авіабудівників України на ДП «Завод 410 Цивільної авіації», проте роботодавцем не було отримано згоди профспілкового органу на її звільнення.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Системний аналіз указаних норм закону дозволяє зробити висновок, що попередня згода чи незгода на звільнення працівника, який є членом профспілкової організації, з боку профспілкової організації є засобом захисту прав працівника, і це право на захист не може бути обмежено.

Відповідно до частини дев`ятої статті 43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Отже, законодавець передбачив можливість усунення порушення роботодавцем указаних вимог законодавства під час судового розгляду трудового спору, а також можливість отримання такої згоди в подальшому.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі, виходив лише із того, що роботодавцем при її звільненні не було дотримано вимоги статті 43 КЗпП України.

При цьому, суд не врахував, що при виявленні в суді факту звільнення працівника без згоди профспілкової організації суд не вправі поновити працівника на роботі, якщо немає інших порушень трудового законодавства, які дають підстави на його поновлення на роботі. Час одержання такої згоди є елементом порядку звільнення, порушення якого не тягне поновлення працівника на роботі.

На звільнення працівника - члена профспілкового органу власник зобов`язаний, крім додержання загального порядку, отримати попередню згоду профспілкового органу, членом якого є працівник. Це правило підлягає безумовному виконанню при розірванні трудового договору з ініціативи власника.

Між тим, суд першої інстанції, встановивши, що позивач є членом первинної профспілкової організації, відповідач із поданням про надання згоди на її звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України до профспілки не звертався і попередню згоду на звільнення ОСОБА_1 не отримав, вимог частини дев`ятої статті 43 КЗпП України під час розгляду цієї справи не виконав.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61-30894сво18).

Відповідно до вимог частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Втім, дійшовши висновку про те, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм чинного законодавства, суд першої інстанції не розглянув вимоги про стягнення середнього заробітку, як його зобов`язує частина друга статті 235 КЗпП України, а, пославшись на відсутність розрахунків самого позивача та на відсутність вихідної інформації для визначення суми, що підлягає до стягнення, обмежився лише констатацією такого обов`язку відповідача.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційний суд також не звернув уваги на вищевикладене, допущені судом першої інстанції помилки не виправив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук