Справа № 496/896/18
Провадження № 2/496/539/19
06 лютого 2019 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пендюри Л.О.
за участю секретаря - Богдан Ю.В.
позивачки - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мирний», Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_2 про визнання сертифікатів недійсними,
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) №111, розміром 3,17 га серії НОМЕР_1 розпорядження РДА 13.11.2002 року №818/2002 на ім'я ОСОБА_2 з послідуючим проведенням паювання землі відповідно до вимог діючого законодавства, а також визнати недійсним майновий сертифікат на право володіння акціями ПАТ «Мирний» Біляївського району Одеської області, які отримала ОСОБА_2, як спадкоємиця ОСОБА_3, померлого у ІНФОРМАЦІЯ_1, акції виписані у 2002 році, з послідуючим проведенням паювання майна ПАТ «Мирний» відповідно до вимог діючого законодавства.
Позивачка в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. При цьому пояснила, що вона з 1986 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала у відділі кадрів КСП «Мирний», знала всіх працівників, була членом КСП та отримала сертифікат на землю. В період приватизації на загальних зборах секретар доповіла, що є заяви від спадкоємців померлих осіб про включення їх до списку членів КСП для отримання відповідних сертифікатів. Вийшла ОСОБА_2 і повідомила, що її чоловік працював в КСП, але помер в 1995 році і попросила проголосувати, щоб його також включили в список осіб, які мають право на пай і присутні на загальних зборах проголосували за його включення. Вважає, що включенням померлого ОСОБА_3 до членів КСП порушено права всіх членів КСП в тому числі і її на отримання в більшій частині як земельної так і майнової частки КСП «Мирний». Вважає, що приватизація пройшла не правильно, оскільки до списку №1 були включені також особи які працювали в КСП незначний проміжок часу та отримали сертифікати на землю КСП «Мирний», а інших 25 осіб було включено в додатковий список і вони отримали сертифікати на землю із земель резерву. Заперечувала, щодо застосування строку позовної давності так як, про дату смерті ОСОБА_3 вона дізналась лише в 2017 році.
Відповідачі: ОСОБА_2, представники ПАТ «Мирний», Біляївської районної державної адміністрації Одеської області до судового засідання повторно не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про день розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток.
Від представника Біляївської РДА до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності до вимог позивачки.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській області №1028 від 30.07.1996 року шляхом перетворення ДП «Насінницький радгосп Мирний» утворено ВАТ «Мирний». Акціонерами новоутвореного товариством стали всі громадяни, які станом на липень 1997 року працювали ньому, а також колишні працівники-пенсіонери.
21.02.1997 року відбулись загальні збори ВАТ «Мирний» під головуванням ОСОБА_6, на яких було затверджено список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай), в якому під №591 числиться позивачка ОСОБА_1, а під №602 числиться ОСОБА_3 (а.с.17-25).
Також головою правління ВАТ «Мирний» ОСОБА_7 було затверджено додатковий список членів ВАТ «Мирний» Біляївського району Одеської області на колективну власність на землю (а.с.26).
Розпорядженням Біляївської районної державної адміністрації Одеської області «Про надання громадянам у приватну власність земельних ділянок» №818/2002 від 13.11.2002 року передано із земель колективної власності колишнього ВАТ «Мирний» Мирненської сільської ради громадянам, згідно додатку до розпорядження, в приватну власність земельні ділянки загальною площею 612,554 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11-12).
Зі списку громадян, яким передаються земельні ділянки в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який є додатком до розпорядження голови райдержадміністрації №808/2002 від 13.11.2002 року, вбачається, що ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 3,17 га та видано сертифікат серії НОМЕР_1 (а.с.13-15).
Позивачка неодноразово зверталась до Генеральної Прокуратури України з заявами щодо порушень законодавства при виділенні земельної частки (паю) за рахунок земель ВАТ «Мирний» ОСОБА_2 та з інших питань.
Листами Генеральної Прокуратури України від 15.02.2013 року та від 27.06.2013 року позивачці повідомлено, що доводи щодо отримання ОСОБА_3 сертифікату на земельну частку (пай) не підтвердились. За фактом внесення неправдивих відомостей в протокол загальних зборів КСП «Мирний», що став підставою для передачі земельної ділянки ОСОБА_2 Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області 23.06.2013 року розпочато кримінальне провадження за ст. 358 ч. 1 КК України (а.с.27, 28).
Позивачка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Незважаючи на це, 21.02.1997 року на загальних зборах ВАТ «Мирний» його незаконно було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), у 2000 році на його ім'я було видано сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, а у 2001 році його дружина ОСОБА_2 отримала спадщину після смерті чоловіка. Про те, що ОСОБА_3 помер у ІНФОРМАЦІЯ_1 вона дізналась з постанови СВ Біляївського ВП ГУНП України в Одеській області, яку отримала 20.11.2017 року, а офіційне підтвердження того, що ОСОБА_3 дали пай вона отримала 08.08.2017 року, згідно відповіді з архівного відділу Біляївського РДА.
Згідно п. п. 1, 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.
Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.
При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.
Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Тобто, таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю.
Таким чином, право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.
Отже, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов:
- перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства;
- отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю;
- включення особи до списку, доданого до цього акта.
У Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку. Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), визначається списком, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, що член КСП, включений до списку, що додається до Держаного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у томі числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 Попри це, ОСОБА_3 числиться у списку громадян членів КСП, який є додатком до рішення загальних зборів ВАТ «Мирний» від 21.02.1999 року, як особа, яка має право на земельну частку (пай) і 21.02.2000 року на його ім'я було зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, відповідно до розпорядження №4 від 14.01.2000 року, про що свідчить лист начальника держгеокадастру головного управління держгеокадастру в Одеській області від 19.12.2017 року (а.с. 16).
Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи це здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи, а ч. 4 вказаної статті передбачає, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Тобто зі смертю ОСОБА_3 21.12.ІНФОРМАЦІЯ_1 припинилась його правоздатність (право на отримання земельного та майнового сертифікатів).
Суд вважає, що на ім'я ОСОБА_3 без будь яких законних підстав був виданий земельний сертифікат та нараховані іменні акції ВАТ «Мирний» у зв'язку з чим доводи позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
З листа начальника держгеокадастру головного управління держгеокадастру в Одеській області від 19.12.2017 року вбачається, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються ВАТ «Мирний» наявні записи за №602: запис від 21.02.2000 року про реєстрацію сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого гр. ОСОБА_3 згідно розпорядження №4 від 14.01.2000 року та запис від 14.06.2001 року про реєстрацію сертифікату на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого гр. ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.06.2001 року за реєстровим №1535 (а.с. 16).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином ОСОБА_2 не отримала майновий сертифікат на іменні акції ПАТ «Мирний» після смерті ОСОБА_3, а відтак відсутній предмет спору у зв'язку з чим в позові в цій частині слід відмовити.
Від представника відповідача - Біляївської районної державної адміністрації Одеської області надійшла заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1.
Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ЦПК України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України 16.11.2016 року у справі №6-2469цс16 та 22.02.2017 року у справі №6-17цс17.
У позовній заяві позивачка вказує, що офіційне підтвердження того, що ОСОБА_3 дали пай вона отримала 08.08.2017 року (архів РДА), а про те, що він помер ще у ІНФОРМАЦІЯ_1 - з постанови СВ, котру отримала 20.11.2017 року.
Таким чином, судом встановлено, що позивачка, подавши позовну заяву в березні 2018 року, звернулась до суду із пропуском трирічного строку позовної давності. Поважних причин пропуску позивачкою строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило.
Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Мирний», Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_2 про визнання сертифікатів недійсними, слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідача.
Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, враховуючи рішення прийняте по суті позовних вимог, вважає, що понесені позивачкою судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 1218 ЦК України, п. п. 1, 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
ОСОБА_1 в позові до Публічного акціонерного товариства «Мирний», Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_2 про визнання сертифікатів недійсними відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 14 .02.2019 року.
Суддя Л.О. Пендюра