Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа №711/6289/18

провадження №61-45678св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійний фонд України,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року у складі судді Сіренка Ю. В.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Пенсійного фонду України про дискримінацію.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви відмовлено. Позовну заяву залишено без руху.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року апеляційну скаргу повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом четвертим частиною п'ятою статті 357 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що частиною першою статті 353 ЦПК України не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про відмову в звільненні від сплати судового збору.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2018 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня

2018 року, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2018 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року, відкрито касаційне провадження на вказану ухвалу суду апеляційної інстанції, справу витребувано з суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що ухвалу апеляційного суду суперечить Конституції України, чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Оскаржувана ухвала апеляційного суду прийнята з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд установив, що ухвалою Придніпровського районного суду

м. Черкаси від 02 серпня 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від сплати судового збору при подачі позовної заяви відмовлено, позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху.

ОСОБА_4 оскаржив ухвалу місцевого суду в частині відмови в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору в апеляційному порядку.

У статті 353 ЦПК України наведено перелік ухвал місцевого суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України передбачене право особи на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції визначення розміру судових витрат.

У главі 8 розділу І ЦПК України «Судові витрати» містяться положення щодо видів судових витрат, відстрочення, розстрочення, зменшення їх розміру чи звільнення від їх оплати, їх розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити чи розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Передбачене пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України право на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не включає в себе вирішення питання про звільнення від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня

1998 року).

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 358 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Обґрунтованим є висновок апеляційного суду, що ЦПК України не передбачена можливість оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції, а тому повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 4 частини п'ятої статті 357 України, є обґрунтованим і відповідає вимогам закону

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 20 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М. Фаловська