Справа № 473/580/19
РІШЕННЯ

іменем України

"19" лютого 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М., заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Вознесенська міська рада Миколаївської області, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з такою заявою в якій вказував на те, що з 2001 по 2007 роки він постійно проживав з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані між собою спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, мали спільний бюджет.

11 листопада 2007 року ОСОБА_2 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входять житловий будинок №66 по вул. Соборності в м. Вознесенську, а також земельна ділянка площею 877 кв.м., розташована за цією ж адресою, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

ОСОБА_1, як спадкоємець четвертої черги за законом, належним чином прийняв спадщину, проте нотаріус відмовив заявнику в посвідченні спадкових прав, вказуючи на необхідність підтвердження факту його спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю протягом не менш, як пяти років до часу відкриття спадщини.

В звязку з цим ОСОБА_1 просив про задоволення його заяви.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою заяву підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради - в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення заяви ОСОБА_1 залишив на розсуд суду.

Оскільки матеріали справи містять всю необхідну для вирішення справи інформацію, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника заінтересованої особи.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом з показань свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та письмових доказів (а.с. 11-16) встановлено, що з 2001 року по 10 листопада 2007 року заявник постійно проживав з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, були пов'язані між собою спільним побутом, взаємними правами та обов'язками, мали спільний бюджет.

11 листопада 2007 року ОСОБА_2 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входять житловий будинок №66 по вул. Соборності в м. Вознесенську, а також земельна ділянка площею 877 кв.м., розташована за цією ж адресою, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

ОСОБА_1, як спадкоємець четвертої черги за законом, належним чином прийняв спадщину, проте нотаріус відмовив заявнику в посвідченні спадкових прав, вказуючи на необхідність підтвердження факту його спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю протягом не менш, як пяти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі постанова) якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 21 постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

В судовому засіданні встановлено факт, що ОСОБА_1 дійсно проживав з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2001 року по 10 листопада 2007 року (по день смерті останньої).

В період спільного проживання жоден з них не перебував в іншому шлюбі.

Разом з тим судом не виявлено інших осіб, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, мають право на її обовязкову частку, заявили будь-які вимоги щодо спадкового майна та мають вищий пріоритет на спадкування (є спадкоємцями 1-3 черг) за винятком матері спадкодавця ОСОБА_5, які відмовилася від спадщини на користь заявника.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на те, що закон не передбачає іншого порядку встановлення цього факту та від нього залежить реалізація заявником свого майнового права, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 263-265, 294, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Вознесенська міська рада Миколаївської області, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_2, яка померла 10 листопада 2007 року в м. Миколаєві, однією сімєю з 2001 року по 10 листопада 2007 року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв