Справа № 183/2105/14-ц
№ 2/183/9/19
14 серпня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Городецького Д. І.,
з секретарем судового засідання - Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Довіра та Гарантія" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 209568 від 10 червня 2008 року, за умовами якого остання погодилась солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 умов договору. 20 червня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки, відповідно до умов якої поручитель надав згоду забезпечувати змінене зобов`язання.
Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 12 березня 2014 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 764 453,31 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 668 694,45 грн., заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 85 530,32 грн. пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 5 959,82 грн. та пені за прострочення сплати відсотків у розмірі 4 268,72 грн.
Ухвалою суду від 14 квітня 2014 року постановлено про відкриття провадження у справі (Т. 1, а.с. 49).
Ухвалою суду від 25 листопада 2014 року було задоволено клопотання представника позивача про призначення судово-економічної експертизи, у зв`язку із чим провадження у справі було зупинено (Т. 1, а.с. 88-90).
Ухвалою суду від 07 травня 2015 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (Т. 1, а.с. 110-111).
25 серпня 2015 року позивач звернувся на адресу суду із заявою про збільшення позовних вимог (Т. 1, а.с. 199-200).
Ухвалою суду від 17 вересня 2015 року було частково задоволено клопотання представника позивача про призначення судової економічної експертизи, у зв`язку із чим провадження у справі було зупинено (Т. 1, а.с. 243-245).
03 лютого 2016 року до участі у справі в якості належного позивача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (а.с. Т. 2, а.с. 29).
Ухвалою суду від 30 червня 2016 року провадження у цій справі було зупинено до вирішення цивільної справи № 183/3561/16 за позовом ОСОБА_1 до Пубілчного акціонерного товариства "УкрСиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", третя особа - ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, договору факторингу, що розглядається в порядку цивільного судочинства (Т. 2, а.с. 106-107).
Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року було поновлено провадження у справі (Т. 2, а.с. 122-123).
Ухвалою суду від 08 листопада 2018 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (Т. 2, а.с. 136-137).
У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (Т. 2, а.с. 208).
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавали.
Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву про зменшення розміру нарахованої пені та штрафних санкцій, оскільки заставлене майно відповідача - квартира знаходиться на тимчасово окупованій території України (м. Донецьк) та відповідач не має змоги користуватись нею, не знає в якому вона стані і чи належить йому на сьогоднішній день (Т. 2, а.с. 187).
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку.
У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.
Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.
Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням.
Пунктом 1.2.2 зазначеного правочину сторони передбачили, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту (додається), але в будь-якому випадку не пізніше 11 червня 2029 року.
Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно пункту 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення суми кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. В разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме:
- банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування кредитом за договором шляхом повернення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника;
- терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредитобовязковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту.
Відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.
Умовами кредитного договору сторони також погодили, що може бути встановлений новий розмір процентної ставки.
Згідно п. 1.3.3 кредитного договору нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору. Проценти нараховуються методом факт/360 відповідно до вимог чинного законодавства України. Пунктом 1.3.4 передбачено, що термін сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані проценти. Пунктом 1.4 зазначеного договору передбачено, що цільове призначення (мета) кредиту: споживчі потреби.
Згідно п. 4.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит, та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.
10 червня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 209568, згідно з яким остання зобов`язалась солідарно з ОСОБА_1 відповідати за своєчасне повернення ним коштів за укладеним кредитним договором (Т. 1, а.с. 22-23).
Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв`язку з чим, станом на 14 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 1 056 277,62 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 668 694,45 грн., заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 260 920,51 грн. пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 44 557,29 грн. та пені за прострочення сплати відсотків у розмірі 82 105,37 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку (Т. 1, а.с. 203-210). Відповідачами не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, тому у суду відсутні підстави не приймати вказаний розрахунок.
Суд приймає до уваги те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року у цивільній справі № 183/3561/16 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", третя особа - ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, договору факторингу та припинення зобов`язань було відмовлено, тобто - вищезазначені кредитні угоди та договір факторингу не припинили свою дію.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, підписанням вказаного кредитного договору ОСОБА_1 засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі та підтверджував свою здатність виконувати його умови. Волевиявлення сторін було вільним та направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку ОСОБА_1 - отримання кредиту, а з боку позивача - повернення наданих коштів та отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
За кредитним договором банк передав ОСОБА_1 певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Ураховуючи той факт, що ОСОБА_1 дотепер не виконує свої обов`язки з повернення кредиту та процентів за ним, таке невиконання є порушенням її зобов`язань у розумінні приведеної норми.
За правилами, встановленими ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частинами 1, 2 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено, що основне зобов`язання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 . отже, зважаючи на те, що дотепер боржниця за кредитним договором не виконала свої зобов`язання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя.
Зважаючи на те, що відповідачі не виконують свої обов`язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом.
За змістом частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже розмір неустойки може бути зменшений судом за наявності двох обставин: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).
З матеріалів справи вбачається, що факт порушення зобов`язань щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом позичальник ОСОБА_1 не оспорює.
Крім того розмір пені, нарахованої за умовами договору в сумі 126 662,66 грн. не перевищує розмір заборгованості за кредитним договором - 668 694,45 грн., відтак сума пені підлягає стягненню у розмірі 126 662,66 грн. (пеня за прострочення основної заборгованості - 44 557,29 грн. + пеня за прострочення процентів - 82 105,37 грн.).
Належних доказів на підтвердження інших обставин, що мають істотне значення для зменшення пені, матеріали справи не містять.
Суд визнає, що у відповідача ОСОБА_1 виникли певні життєві обставини, які впливали та впливають на погашення заборгованості по кредиту, при цьому заявлена позивачем сума пені не перевищує розмір збитків (суми заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування кредитними коштами), в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Довіра та Гарантія" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Довіра та Гарантія" судові витрати у розмірі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.)
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Довіра та Гарантія" судові витрати у розмірі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.)
Учасники справи:
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 14 серпня 2019 року.

Суддя Д. І. Городецький