провадження №06.08/824/157/2019
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення
у справі №760/6169/18 Дніпровського районного суду м. Києва
про захист честі, гідності та ділової репутації,
В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2018 року залишено без змін.

21 січня 2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2019 року не вирішено питання про судові витрати згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, просив у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове рішення та покласти понесені ним судові витрати у розмірі 5 041,60 грн на позивача, які складаються з витрат на правову допомогу у сумі 4 741,00 грн, витрат, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги у сумі 195, 00 грн та витрат пов'язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду, зокрема поштових витрат, пов'язаних з розглядом справи на суму 105,60 грн.

Положеннями частини 3 статті 270 ЦПК України визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У відповідності до вимог статті 270 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про розгляд заяви ОСОБА_1 без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Постановою Київського апеляційного суду від 16.01.2019 в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено та залишено без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2018. (т. 2, а.с. 68-79).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати покладаються на позивача у разі відмови в позові.

За приписами підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати, як то передбачено положеннями ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач ОСОБА_1 просив покласти судові витрати на позивача.

Щодо вирішення питання про розподіл понесених відповідачем ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з'ясувати склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Кисельовою Л.В. 27 липня 2018 року укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає та оплачує послуги, гонорар та витрати, а адвокат бере на себе зобов'язання здійснювати дії визначених у завданні, зокрема представляти клієнта в суді у справі №760/6169/18.

Виконавцем послуг за даним Договором є адвокат Кисельова Л.В., яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №5287 від 28.09.2012.

Згідно Акту обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості від 18.01.2019 про виконання договору від 27.07.2018 про надання правничої допомоги, складеного та підписаного клієнтом ОСОБА_1, адвокатом Кисельовою Л.В. вартість послуг становить 4 741,00 грн, та складається з витрат на правничу допомогу адвоката з яких: консультація усна з вивченням документів - 400,00 грн; консультація усна з вивченням документів з виїздом поза робоче місце - 1841,00 грн; складання документів, заяв, відзиву - 1 500,00 грн; складання документів, заяв, заяви про ухвалення додаткового рішення - 1000,00 грн, що складає загальну суму 4741, 00 грн, та витрат, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги з яких: витрати на друк, копіювання (1 грн - 1 арк.) - 30, 00 грн, транспортні витрати - 165, 00 грн, що складає 195, 00 грн (т. 2, а.с. 96).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №2/18 від 18.01.2019 ОСОБА_1 сплачено Адвокатському бюро «Кисельової» 4 936,00 грн. В графі квитанції «Підстава» зазначено: оплата правничої допомоги за Договором правничої допомоги від 27.07.2018 (т. 2, а.с.96).

Також, в матеріалах справи наявні копії фіскальних чеків та копії описів вкладень поштових відправлень на суму 42,90 грн - направлення відзиву до Київського апеляційного суду; 31,80 грн - направлення заяви про ухвалення додаткового рішення Дніпровському районному суду м. Києва; 30,90 - направлення відзиву ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 97 та 97 на звороті).

Як зазначалось вище, згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Також, за приписами п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме за складання відзиву у розмірі 1 500,00 грн та 400,00 грн за усну консультацію з вивченням матеріалів справи.

Щодо заявлених витрат на правничу допомогу, зокрема 1841,00 грн за усну консультацію з вивченням документів з виїздом поза робоче місце, 1000,00 грн за складання заяви про ухвалення додаткового рішення, то такі витрати не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2018 в суді першої інстанції адвокат ОСОБА_1 - Кисельова Л.В. ознайомлювалася з матеріалами справи, тобто до ухвалення судом першої інстанції 25.10.2018 рішення. Після ухвалення рішення, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. Заява задоволена частково судом першої інстанції та ухвалено додаткове рішення, яким серед іншого стягнуто з позивача на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1841,00 грн за усну консультацію з вивченням документів з виходом поза робоче місце.

В матеріалах справи відсутні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Кисельової Л.В., подані до суду апеляційної інстанції, про ознайомлення з матеріалами справи після ухвалення судового рішення, тобто адвокат не здійснював вивчення матеріалів справи поза робочим місцем, а отже доводи заяви щодо стягнення витрат у розмірі 1841,00 грн за усну консультацію з вивченням документів з виходом поза робоче місце є необґрунтованими.

Щодо витрат, які включені до витрат на правничу допомогу на складання заяви про ухвалення додаткового рішення у розмірі 1 000,00 грн, то такі витрати також не підлягають до задоволення, оскільки питання щодо ухвалення додаткового рішення у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України вирішується вже після розгляду апеляційної скарги та не пов'язане з переглядом справи в суді апеляційної інстанції або підготовки до її розгляду.

Не підлягають задоволенню й компенсаційні витрати адвокату, необхідні для надання правничої допомоги, а саме: 30,00 грн (друк, копіювання) та 165,00 грн (транспортні витрати), оскільки за приписами статті 137 ЦПК України сторони (в даному випадку позивач) несуть витрати, які пов'язані лише з правничою допомогою адвоката, понесені іншим учасником справи, а не витрати здійснені адвокатом під час надання правничої допомоги.

Колегія суддів також вважає, що відсутні правові підстави про стягнення інших витрат, заявлених до стягнення, а саме поштових витрат щодо направлення копій документів на суму 31,80 грн та 42,90 грн, оскільки з долучених до заяви про ухвалення додаткового рішення доказів: фіскальних чеків від 12.11.2018 та від 12.12.2018, а також опису вкладення, не вбачається, що вказані кошти були витрачені у зв'язку з розглядом даної справи в апеляційній інстанції або під час її підготовки до розгляду апеляційним судом, зокрема в наданих доказах не міститься а ні номеру справи, а ні особи якій направлялися документи.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до висновку, що інші витрати, пов'язані з розглядом справи, у розмірі 30,90 грн підлягають задоволенню, оскільки із наданих доказів на їх підтвердження вбачається, що такі витрати понесені у зв'язку з направленням ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що витрати, понесені відповідачем ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката підлягають частковому задоволенні у розмірі 1 900,00 грн, з яких: 400,00 грн - усна консультація з вивченням матеріалів справи; 1500,00 - подання відзиву на апеляційну скаргу, а також підлягають частковому задоволенню інші витрати, пов'язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме поштові витрати на суму 30,90 грн.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обґрунтування розміру витрат, які колегію суддів задоволено до стягнення, відповідач ОСОБА_1 зазначив у відзиві на апеляційну скаргу, а докази на підтвердження таких витрат подав разом із заявою про ухвалення додаткового рішення 21.01.2019, тобто у строк встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 2, а.с. 91).

Позивачу ОСОБА_2 була надіслана копія відзиву на апеляційну скаргу, однак позивач не подавав жодних заяв чи клопотань щодо незгоди з розміром судових витрат, які відповідач ОСОБА_1 очікував понести з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а також не подавав клопотань про зменшення такого розміру.

Крім того, ОСОБА_2 відомо про надходження до суду апеляційної інстанції заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для застосування положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України, якою визначено, що розмір витрат на правову допомогу може бути зменшено лише за клопотанням іншої сторони.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню та з позивача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 900,00 грн та витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, у розмірі 30,90 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 270 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 1 900 (одна тисяча дев'ятсот) грн 00 коп. та витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, у розмірі 30, 90 (тридцять) грн 90 коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили з дня його прийняття та може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст додаткового рішення складено 18 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай