Справа № 450/2115/18 Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський М.О.
Провадження № 22-ц/811/699/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
Провадження №22-ц/811/316/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

з участю: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , , представника відповідача адвоката Бобанича І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу № 450/2115/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2018 року та ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон,-

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України їх дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_6 терміном з 01.08.2018 року по 01.10.2019 року до країн Європи -Республіка Польща,Чехія, Словаччина.

Ухвалою Пустомитівського районного суду від 30 листопада 2019 року закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

04.12.2018 року представник відповідача, адвокат Бобанич В.Б., звернувся в суд з заявою в якій просить стягнути з позивача судові витрати, у зв`язку з розглядом справи,а саме витрати на правову допомогу у розмірі 9800,00 грн., яку мотивує тим, що 30.11.2018 року Пустомитівським районним судом Львівської області винесено ухвалу про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідач у справі надав згоду на виїзд дитини за кордон на період до 01.07.2019 року.

Заявник зазначає, що підстави, викладені позивачем у позовній заяві є надуманими та не відповідають дійсності, вважає такі дії позивача зловживання своїми процесуальними правами, оскільки відповідач ніколи не заперечував проти поїздок дитини за кордон та неодноразово надавав таку згоду. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвали оскаржив представник відповідача ОСОБА_4 . В апеляційній скарзі на ухвалу про закриття провадження у справі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема відповідачу незаконного було відмовлено у наданні права давати усні пояснення, а також розглядати клопотання відповідача про закриття провадження у справі. Натомість суд закрив провадження у справі за клопотанням представника позивача не з`ясувавши обставин щодо ненадання відповідачем згоди на виїзд дитини за кордон. Суд закрив провадження, посилаючись на відсутність предмету спору за клопотанням представника позивача, не розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження. Звертає увагу, що розглядаючи справу в порядку спрощеного провадження, судом було грубо порушено ряд вимог процесуального закону та суд допустив упередженість по відношенню до відповідача, що стверджується звукозаписом судового засідання. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою закрити провадження у справі внаслідок необґрунтованих дій позивача та стягнути понесені судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі на ухвалу про відмову в задоволенні заяви про компенсацію здійснених судових витрат зазначає, що не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необгрунтованою. Судом не встановлено та в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач як батько дитини заперечував проти поїздок дитини за кордон, а також ненадання відповідачем згоди на виїзд дитини за кордон. Звертає увагу, що в даному випадку спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача, оскільки позивач не бажала узгоджувати питання щодо тимчасової поїздки дитини з відповідачем та безпідставно звернулась з позовом не маючи відмови відповідача у наданні дозволу. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд не врахував, що закриття провадження відбулось за ініціативою позивача, а тому заява підлягала до задоволення. Вважає необгрунтованим висновок суду, що відповідач не надав доказів того, що ним були здійснені витрати на правову допомогу, оскільки представником відповідача в порядку ч.5 ст.142 ЦК України подану письмову заяву а також копію акту прийняття-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги. Особливу увагу звертає на процесуальні порушення допущені судом при розгляді заяви. Просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення,яким заяву ОСОБА_3 про компенсацію судових витрат задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваних ухвал, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Судом встановлені такі обставини.

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України їх дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_6 терміном з 01.08.2018 року по 01.10.2019 року до країн Європи -Республіка Польща,Чехія, Словаччина.

В обгрунтування позову посилалась на те, що вона разом з донькою мають право на постійне місце проживання у Чеській Республіці, а тому позивач має намір виїхати за корон для відпочинку, оздоровлення дитини та проходження медичного огляду терміном на один рік з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року . Ухвалою від 25 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15 серпня 2018 року.

15 серпня 2018 року адвокат Бобанич І.Б. подав суду заяву про відкладення розгляду справи та задовольнивши зазначену заяву, суд відклав розгляд справи на 31 серпня 2018 року. 30 серпня 2018 року представником відповідача - авокатом ОСОБА_7 .Б. подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що батько дитини не заперечує щодо тимчасового виїзду дитини за корон за умови підтвердження мети поїздки, періоду, країни та місця (адреси) перебування дитини. Крім цього, зазначає, що даний спір виник внаслідок неправильних дій позивача так як на даний час дитина вже перебуває на території Чеської Республіки, куди прибула у супроводі батька, що підтверджує безпідставність позовних вимог. 31 серпня 2018 року судове засідання відкладено на 25 жовтня 2018 року. 24 серпня 2018 року представник позивача ОСОБА_8 подав заяву про продовження перерви в судовому засіданні, оскільки він перебуває у відпустці. 25 жовтня 2018 року представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду заяву про закриття провадження у справі посилаючись на п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. В обгрунтування заяви посилався, що те, що тимчасовий виїзд дитини за межі України на строк, що не перевищує одного місяця може відбуватися без нотаріальної згоди батька лише в супроводі матері. Крім цього, зазначав, що відсутній предмет спору так як дитина вже перебуває на території Чеської Республіки, куди прибула у супроводі батька за нотаріальною згодою матері. Вважає, що даний позов поданий внаслідок неправильних дій сторони позивача.

В судовому засіданні 25 жовтня 2018 року, суд задовольнивши клопотання представника позивача відклав розгляд справи на 30 листопада 2018 року. 30 листопада 2019 року адвокат Бобанич І.В. подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме нотаріально засвідчену копію заяви ОСОБА_3 від 20.08.2015 року про надання згоди на виїзд дитини за кордон з 20 серпня 2018 року по 01 липня 2019 року (а.с.118). Отримавши вказану заяву (а.с.121) представник позивача ОСОБА_8 подав суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір фактично вирішений та відсутній предмет спору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Як вбачається з апеляційної скарги, представник відповідача погоджується з закриттям провадження у справі за відсутності предмету спору, однак вважає що така ухвала повинна бути постановлена за результатами його заяви про закриття провадження у справі поданої 25 жовтня 2019 року, а також у зв`язку з неправильними діями позивача щодо подання позову. Даючи оцінку вказаним доводам колегія судів вважає, що такі не дають підстав для скасування ухвали. Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з поданої заяви преставника відповідача ОСОБА_9 про закриття провадження у справі, останній посилався на те, що спір відсутній оскільки дитина вже знаходиться за кордоном, однак жодних доказів, які пітверджують зазначені обставини не подав. Відповіно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

30 листопада 2019 року представник відповідача надав преставнику позивача копію нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд дитини з кордон з 20 серпня 2018 року по 01 липня 2019 року у зв`язку з чим останній просив суд закрити провадження у справі та суд правильно задовольнив його заяву за відсутністю предмету спору.

Зважаючи, що суд правильно вирішив дане питання, зазначене порушення не може бути підставою для скасування ухвали, що відповідає вимогам ч.2 ст.376 ЦПК України.

Суд критично оцінює доводи апеляційної скарги щодо інших процесуальних порушень, зокрема, що справу розглянуто суддею якому було заявлено відвід .

Давши оцінку заяві про відвід, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком судді Пустомитівського районного суу Львівської області Даниліва Є.О. (а.с.80-82) про те, що обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді Кіпчарського М.О. при розгляді даної справи не встановлено. Суддя з метою дотримання прав учасників справи на можливість бути присутнім в судовому засіданні, відповідно до вимог ЦПК вікдладав розгляд справи за їх клопотанням, що підверджується матеріалами справи.

Згідно з п.2 ч.3 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими.

Оскільки підстави відводу судді Кіпчарському М.О. були необгрунтованими ухвала суду скасуванню не підлягає.

Щодо апеляційної скарги на ухвалу про відмову у стягненні судових витрат, зокрема на правничу допомогу , колегія суддів дійшла висновку, що така не підлягає до задоволеня з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про компенсацію здійснених витрат , пов`язаних з розглядом справи, суд виходив з того, що преставник відповідача не надав суду доказів на пітвердження того, що ним здійснені витрати на суму 9800 грн., а також з того, що дії позивача були спрямовані на захист своїх прав та прав малолітньої дитини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповіно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Дослідивши обставини даної справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії позивача не можуть вважатися необґрунтованими так як вона звернулася за захистом своїх прав у липні 2018 року бажаючи отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон з 01 серпня 2018 року. Однак такий дозвіл відповідачем надано лише 20 серпня 2018 року та надано в суд і представнику позивача лише 30 листопада 2018 року.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що відповідач не заперечував проти виїзду за кордон, колегія суддів зазначає, що доказів цього на період часу, який зазначений в позовній заяві судом не здобуто.

Відтак підстав для задоволення заяви про компенсацію судових витрат у суду першої інстанції не було, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3 адвоката Бобанича Ігоря Богдановича залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 листопада 2018 року залишити без змін.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк