ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 639/1140/18

Провадження № 22-ц/790/227/19

19 лютого 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Литвин О.Б.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1;

державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Форсюк К.А.;

заінтересована особа - ОСОБА_3;

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 вересня 2018 року (суддя Єрмоленко В.Б.) по цивільній справі за скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Форсюк Кристини Артурівни, заінтересована особа - ОСОБА_3, -

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_4, який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби ( ВДВС) по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Форсюк К.А. щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 21.02.2018 року, винесеної в рамках виконавчого провадження № 42199665 та просив скасувати вказану постанову, визнавши дії державного виконавця незаконними.

В обґрунтування скарги представник ОСОБА_1 посилався на те, що в провадженні державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-9881 від 18.11.2002 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою державного виконавця від 21.02.2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості із сплати аліментів в сумі 88 179,02 гривень у повному обсязі.

Боржник вважає, що постанова державного виконавця від 21.02.2018 року є невмотивованою та такою, що винесена без урахування обставин справи, а саме перебування в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова з 2017 року справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Холодногірського ВДРАЦС ГТУЮ в Харківській області про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження у 2008 року дитини. У разі задоволення позовних вимог у ОСОБА_1 будуть підстави для перегляду рішення про стягнення аліментів у зв'язку з нововиявленими обставинами, а аліменти вважатися набутими без достатньої правової підстави. Тому, на думку представника боржника, постанова державного виконавця є передчасною.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, представник боржника ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Форсюк К.А. в судове засідання не з'явилась.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 вересня 2018 року в задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що постанова державного виконавця про обмеження боржника у праві виїзду за межі України є передчасною, оскільки в провадженні Ленінського районного суду міста Харкова знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання ним батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження.

Правом на надання відзиву державний виконавець не скористався.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що за ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів, тому у державного виконавця були всі підстави для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.11.2002 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30.10.2002 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист виданий 18.11.2002 року та пред'явлено до виконання ( а.с. 21).

Постановою ст. державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ Друзенко Т.О. виконавче провадження закінчено, виконавчий лист направлено до Жовтневого ВДВС для подальшого виконання, у зв'язку з тим, що за повідомленням бухгалтерії відділу охорони Харківського метрополітену від 13.04.2007 року, ОСОБА_1 звільнено 05.12.2006 року. Борг по аліментам рахується з 01.11.2006 року ( а.с. 22-23).

Згідно з розрахунком, складеним державним виконавцем 01.02.2018 року, заборгованість по аліментам станом на 01.02.2018 року становить 96 421,52 грн. ( а.с. 47).

З відповідей, які надійшли державному виконавцеві на запити, встановлено, що Згідно наданої на запит державного виконавця інформації ДПС, ПФУ, боржник не працює, пенсію не отримує, дані про доходи відсутні.

У зв'язку з наявністю заборгованості по сплаті аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесена постанова від 21.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - до погашення вказаної заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Із змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов'язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

06.02.2018 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, в тому числі і в Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування, з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Так відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження зазначених прав боржника.

Статтю 11 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено частиною четвертою, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев'ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

У випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів закон зобов'язує державного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження прав боржника.

Скаржником не надано доказів на спростування наявної у нього заборгованості зі сплати аліментів. Також не надано до суду доказів неможливості застосувань тимчасових обмежень боржника у відповідності до п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання апелянта на те, що постанова про обмеження боржника у праві виїзду за межі України є передчасною, внаслідок оспорювання ним батьківства - не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки справа про оспорювання батьківства ще не розглянута, натомість рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили та по ньому відкрито виконавче провадження. Підставами винесення постанови, передбаченими пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.02.2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко