Ухвала

Іменем України

13 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-6836/11

провадження № 61-16379ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю акціонерного банку «Просто-Франко», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш Плюс», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю акціонерний банк «Просто-Франко» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2012 року позов

Товариства з обмеженою відповідальністю акціонерного банку «Просто-Франко» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю акціонерного банку «Просто-Франко» 4 429,31 доларів США, що еквівалентно 35 401 грн 26 коп.

У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2012 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2012 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просять скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року та визнати поважною причину пропуску строку для подання апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2012 року і поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Однак, дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Апеляційним судом встановлено, що в обґрунтування заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначали, що не були сповіщенні про розгляд справи судом першої інстанції та не отримували повного тексту судового рішення. ОСОБА_1 дізнався про існування оскаржуваного судового рішення 24 червня 2019 року та ознайомився з його текстом на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Однак, в матеріалах цієї цивільної справи містяться докази того, що 21 серпня 2012 року судом першої інстанції було направлено відповідачам копії судового рішення.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 протягом семи років не цікавилися станом цієї цивільної справи, хоча неодноразово брали участь у розгляді справи і були обізнані про всі судові засідання.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Однією з основних засад судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до частиною четвертої статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом як джерело права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди; разом з тим, там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (Рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; Рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року); сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип правової визначеності (принцип res judicata) (Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» («Ponomarevv. Ukraine») від 03 квітня 2008 року, пункт 41).

Апеляційний суд, застосувавши правильно положення статей 43, 44, 354, 357, 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини, наведені в заяві про поновлення строків, не надають підстав вважати пропуск строку на апеляційне оскарження таким, що відбувся з поважних причин, тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні і у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 слід відмовити. Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із практикою ЄСПЛ.

Враховуючи вищевикладене, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю акціонерного банку «Просто-Франко», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш Плюс», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець