Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участю

секретаря судового засідання Гавриленко В.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за неюправо власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу квартири від 28.11.2013 р. на ім`я відповідача, вартістю 55455 грн. та зобов`язати відповідача не чинити їй та неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкод в користуванні вищевказаною житловою площею квартири, належній їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити, оскільки квартира була придбана за грошові кошти подаровані батьками відповідача. Та взятими у борг у його родичів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст.81 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У судовому засіданні встановлено,що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2013 р. (а.с.5), який рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 08 вересня 2017 р. було розірвано (а.с.52).

10 липня 2019 р. позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_2 » (а.с.51).

За час шлюбних відносин 28 листопада 2013 р. на сумісні грошові кошти подружжя та 12 000 грн., отриманих відповідачем за договором позики від ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , сторони по справі придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . вартістю 55 455 грн. (а.с.6,7).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Визначаючи розмір спільних коштів сторін, на які була придбана спірна квартира, суд виходить з такого.

Факт укладення договору позики між відповідачем та свідками ОСОБА_6 на суму 12000 грн. для придбання квартири підтверджується як поясненнями самого відповідача, так і показами свідків ОСОБА_6 .

Не заперечує проти самого факту укладення договору позики і позивачка.

Разом з цим, суд не приймає пояснення відповідача та його представника і покази свідка ОСОБА_9 про те, що інші грошові кошти для придбання квартири за вирахуванням запозичених були отриманні відповідачем у якості подарунку від його батьків на весілля.

Згідно ст.719 ч.5 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

До валютних цінностей ст.1 п.1 ДКМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" відносить і валюту України - грошові знаки у вигляді банкнотів.

Відповідно до п 5 підрозділу І розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень…

Оскільки сума коштів, які нібито були подаровані відповідачу, перевищує 50-тикратнй розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян - 17х50=850 грн., договір дарування цих коштів повинен був бути укладеним в письмовій формі та підлягав нотаріальному посвідченню.

Правочини визнання яких недійсними в судовому порядку не вимагається, відносяться до нікчемних, у т.ч. ті, при укладені яких недотримана нотаріальна форма їх посвідчення (ст.ст.215 ч.2, 220 ч.1 ЦК України).

Таким чином, договір дарування, на який посилається відповідач та його представник, є недійсним, тому суд вважає, що залишок грошових коштів вартості квартири 55455 грн. - 12000 грн.=43455 грн. є с спільними грошовими коштами подружжя - сторін по справі, на час придбання спірної квартири.

Іншого достатніми та допустимими доказами в судовому засіданні не доведено.

З урахуванням частки боргового зобов`язання відповідача у вартості спільного майна подружжя, яка складає 1/5 частину (55455/12000 з округленням), кінцевий розмір часток сторін є таким - 4/5 (загальний розмір частки, що належав сторонам)/2= 2/5 позивачки та частка відповідача 1/5+2/5=3/5.

Аналогічна позиція стосовно визначення часток у праві спільної сумісної власності за наявності боргового зобов`язання в одного з подружжя викладена в постанові КЦС від 18 червня 2018 р. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74777355).

Що стосується позовних вимог про усунення перешкоди у користуванні власністю, то сама позивачка в судовому засіданні пояснила, що вона не намагалася вселитися у спірне житло, про наявність перешкод у вселені зробила висновок зі слів відповідача, доказів перешкод у проживанні за місцем реєстрації суду не надано, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,право власності на 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , придбаної за договором купівлі-продажу від 28.11.2013 р..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення 20 вересня 2019 р..

Суддя: