Ухвала

23 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 520/4042/18

провадження № 61-17230ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути заборгованість у розмірі 64 882,39 грн за кредитним договором від 14 серпня 2013 року

№ б/н та судові витрати.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із зустрічною позовною заявою, в якій просила суд визнати недійсним кредитний договір від 14 серпня 2013 року, укладений між

ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк»; визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності; витребувати від

АТ КБ «ПриватБанк» оригінали матеріалів кредитної справи

ОСОБА_1 та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь

ОСОБА_1 всі понесені нею судові витрати.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада

2018 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

18 вересня 2019 року через засоби поштового зв`язку представник

АТ КБ «ПриватБанк» ? Крилова О. Л . звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій заявник просить скасувати рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2018 року в частині відмови у задоволенні первісного позову та постанову Одеського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

У справі № 520/4042/18 предметом первісного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2013 року № б/н у розмірі 64 882,39 грн; за зустрічним позовом - визнання недійсним кредитного договору від 14 серпня 2013 року № б/н, укладеного між

ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк»; визнання поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності; витребування від

АТ КБ «ПриватБанк» оригіналів матеріалів кредитної справи

ОСОБА_1

Дана справа є незначної складності, ціна позову, в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн х 100 = 192 100,00 грн), а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» ? Крилова О. Л. у касаційній скарзі, вказує, що справа є малозначною, але справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки викладені в оскаржених рішеннях висновки не узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду України та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а тому необхідність забезпечення єдності судової практики в такій ситуації видається пріоритетною в порівнянні з малозначним характером справи. Судами не взято до уваги постанови Верховного Суду за аналогічними справами: постанова Верховного Суду від 28 березня 2019 року в справі № 428/2873/17, від 06 лютого 2018 року в справі № 755/2720/16-ц.

Крім того, представник АТ КБ «ПриватБанк» ? Крилова О. Л. у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для банку виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки одним з основних видів діяльності Банка є кредитування фізичних та юридичних осіб, а також залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб. Застосування критерію «винятковості справи» є індивідуальним у кожній справі, а охопити всі можливі випадки є об`єктивно неможливим, однак дана справа в силу особливості предмету спору (стягнення заборгованості за кредитним договором) має для банка виняткове значення. Невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором відносно своєчасного повернення наданих Банком кредитних коштів, тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банка, що перешкоджає стабільній роботі

АТ КБ «ПриватБанк», обмежує права та порушує майнові інтереси позивача.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Зазначені доводи заявника є істотними та підлягають перевірці за матеріалами справи, оскільки свідчать про те, що касаційна скарга може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження у даній справі та витребування матеріалів указаної справи.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Київського районного суду міста Одеси цивільну справу

№ 520/4042/18 за позовом акціонерного товариства комерційний банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та додані до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило