Провадження № 22-ц/4808/1013/19
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Янишевська Мар`яна Мар`янівна, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Шамотайла О.В. 06 червня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

14.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Янишевська М.М., про визнання заповіту недійсним.

В заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її дочка ОСОБА_3 , яка 26.05.2016 року склала заповіт, за змістом якого все належне їй на день смерті майно заповіла своєму братові ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті її дочки, а заповіт був вчинений останньою в стані, при якому вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки приймала сильнодіючі наркотичні препарати через наявне онкологічне захворювання, ОСОБА_1 просила визнати заповіт недійсним.

10.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті дочки, вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та є непрацездатною за віком, тому має право на обов`язкову частку у спадщині, а саме на 1/2 квартири, що належала ОСОБА_3 Незважаючи на те, що вчинила всі передбачені законом дії для прийняття спадщини, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 (справа №344/ 10305/17 ).

01.08.2018 року ОСОБА_1 подала заяву про уточнення позовних вимог та просила визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частку гаража на АДРЕСА_3 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.12.2018 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Янишевська М.М. про визнання заповіту недійсним та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.05.2019 року позов в частині вимог про визнання заповіту недійсним залишено без розгляду.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 червня 2019 року позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частку гаража на АДРЕСА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,20 грн.

Вирішуючи спір, суд вказав, що позивачка є непрацездатною матір`ю спадкодавця, оскільки є пенсіонером за віком, відповідно вона спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Інші спадкоємці за законом першої черги відсутні. ОСОБА_1 скористалася своїм правом та звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, відповідно вона має право на 1/2 частки спадщини, що відкрилася після смерті її доньки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що позивачкою ще з 2016 року оспорюється заповіт ОСОБА_3 , відповідно безпідставним є її посилання на відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Також позивачкою не подано жодних доказів того, що він оспорював право власності на спадкове майно. ОСОБА_1 заблокувала можливість видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, тому він не є ні власником майна, ні особою яка, вправі визнавати чи не визнавати за нею право власності на її обов`язкову частку, у зв`язку з чим не може бути належним відповідачем у справі.

Вказує на відсутність будь-яких перешкод для одержання позивачкою свідоцтва на право власності на квартиру, що виключає наявність предмету спору як на момент подачі позову до суду, так і на момент прийняття рішення по справі.

Також апелянт посилається на те, що суд не встановив дійсного відношення позивачки до ОСОБА_3 , не надав оцінки рівню їх спілкування, не врахував і той факт, що остання не брала участі у догляді за своєю донькою, натомість саме він постійно перебував з хворою, надавав їй як фінансову так і фізичну допомогу, брав участь у всіх витратах пов`язаних з її лікуванням.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засіданні апеляційного суду представник позивача апеляційну скаргу не визнала.

ОСОБА_2 та його представник повторно в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи. Судове засідання, призначене на 09.09.2019 року, було відкладено за клопотанням представника відповідача.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що 26 травня 2016 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все майно, з чого б воно не складалась і де б воно не знаходилось, і яке буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_2 .

Вказаний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №2357.(т.2 а.с. 108)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого повторно 17.06.2016 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Івано-Франківській області (а.с. 6 т.1, а.с. 43 т. 2).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №6 від 17.06.2016 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 9, 95 т.1, а.с. 45-46 т. 2).

Згідно копії актового запису про укладення шлюбу № 20 від 01.12.1984 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_5 та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 » (а.с.107 т.1).

Як вбачається з копії актового запису про смерть № 847 від 31.05.2007 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.105 т.1).

З копії довідки за вих. № 01/11 від 25.11.2016 року, виданої ОСББ «Едельвейс-41», та копії будинкової книги вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 , на момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована одна особа - ОСОБА_3 . Інших осіб зареєстрованих на момент смерті за вказаною адресою не було (а.с.122-125 т.1).

22.06.2016 ОСОБА_1 звернулася до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дочки ОСОБА_3 , зазначивши про те, що інших спадкоємців немає (а.с. 94 т.1).

22.06.2016 року Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 522/2016 після смерті ОСОБА_3 (а.с.99 зворот, 118, т.1).

17.11.2016 ОСОБА_1 повідомила Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору про те, що в Івано-Франківському міському суді перебуває на розгляді цивільна справа за її позовом про визнання недійсним заповіту ОСОБА_3 та просила до закінчення розгляду справи по суті не видавати свідоцтва про право на спадщину, оскільки триває спір між спадкоємцями (а.с. 116 т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.11.2016 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Першій Івано-Франківській Державній нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право на спадщину № 522/2016 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до вирішення спору по суті.

28.11.2016 ОСОБА_2 звернувся до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом №3365 після смерті ОСОБА_3 . В заяві зазначив, що спадкоємцем, передбаченим ст. 1241 ЦК України, також є мати - ОСОБА_1 (а.с. 118 т.1).

Згідно довідки №2194/02-14 від 05.07.2016 року, виданої Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою, на день видачі довідки спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за законом вказано її мати - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.111, т.1).

Позивачка ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 22 травня 1979 року (а.с. 8 т. 1, а.с. 44 т. 2).

Відповідно до свідоцтва про право власності б/н від 20.05.1994 виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду, свідоцтва про право на спадщину № 1-151, виданого 23.01.2008 року нотаріусом Першої Івано-Франківської ДНК Стецьків М.І. , та договору дарування № 936 від 10.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Стецьків Д.М., ОСОБА_3 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями вказаних документів та копіями витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.10.2007 № 16163675, від 05.06.2008 № 19090896 та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.08.2008 № 19910698 (а.с. 72-80 т. 2).

Згідно довідки № 116 про право власності на гараж, виданої гаражно-будівельним кооперативом № 26 , гараж (бокс) НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 на праві власності (а.с. 83 т. 2).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1261 ЦК України визначає першу чергу спадкоємців за законом, а саме у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Вимоги ч 5. ст. 1268 ЦК України вказують, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 1 ст. 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

За критерієм досягнення ними пенсійного віку особи визнаються непрацездатними також і відповідно до вимог ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 у зв`язку з досягненням нею пенсійного віку вважається непрацездатною та як матір ОСОБА_3 спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Встановивши відсутність інших спадкоємців першої черги за законом, суд вірно вказав, що ОСОБА_1 має право на 1/2 частки спадщини, що відкрилася після смерті її дочки ОСОБА_3 .

Посилання апелянта на відсутність спору про право власності на спадкове майно, будь-яких перешкод для одержання позивачкою свідоцтва на право власності на квартиру та на безпідставність твердження про відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірну квартиру, не приймаються до уваги з наступних мотивів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Листом від 06.11.2017 року за № 3045/02-14 державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д. повідомила позивачку, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У зв`язку з відсутністю документів на право власності на квартиру АДРЕСА_1 - видати свідоцтво про право на спадщину на частку вищезазначеної квартири не представляється можливим (а.с. 186 т. 2).

Так само відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Суд першої інстанції врахував, що існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових прав позивачки у нотаріальному порядку.

Доводи апелянта про те, що суд не встановив дійсного відношення позивачки до хворої доньки, не надав оцінки рівню їх спілкування, не врахував і той факт, що остання не брала участі у догляді за своєю донькою, натомість саме ним здійснювався такий догляд, не приймаються до уваги, оскільки вимоги щодо зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем ОСОБА_1 та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, ОСОБА_2 не заявляв.

Таким чином, апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 06 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 24 вересня 2019 року.