Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 554/9815/18

провадження № 61-14161св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»,

третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кузнєцової О. Ю., Гальонкіна С. А., Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі - Шевченківський ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області), про звернення стягнення на предмет застави та звільнення майна з-під арешту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 рокуу складі судді Чуванової А. М. у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «ОТП Банк», третя особа - Шевченківський ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області, про звернення стягнення на предмет застави та звільнення майна з-під арешту відмовлено.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 року повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 , яка не брала участі в справі, жодних доказів на підтвердження порушення оскаржуваним рішенням суду її прав, свобод та інтересів не надала.

Апеляційний суд зазначив, що оскаржуваним судовим рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а отже питання про права, обов`язки, свободи чи інтереси будь-яких осіб, що не брали участь в справі не вирішувалося. Правовідносини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 припинились, про що вона сама вказала, та не були предметом спору.

Враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_3 , не має процесуальної дієздатності на оскарження рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 року, колегія суддів апеляційного суду на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України дійшла висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_3 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасувати та передати справу на новий розгляд до Полтавського апеляційного суду для продовження розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, що є підставою для її скасування.

Заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не з`ясував її процесуальну дієздатність та порушив її право на доступ до правосуддя. При цьому вказала, що 11 вересня 2018 року між нею та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 710/0108/17.1-Ф від 19 вересня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 . набув права вимоги до ОСОБА_2

Оскільки ОСОБА_1 пред`явив ОСОБА_3 вимогу про повернення коштів за договором про відступлення права вимоги від 11 вересня 2018 року вважає, що наділена правом на оскарження рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 року.

Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» укладено договір застави № 710/0108/17.1-Ф, предметом якого був автомобіль AUDI Q7, 2008 року випуску, чорного кольору, № шасі НОМЕР_1 , легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_2 , загальна вартість предмету застави за згодою сторін встановлена в розмірі 485 110 гривень (а. с. 26-28).

29 листопада 2017 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Женева» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «Женева» отримало право вимоги за кредитним договором № 710/0108/17.1-Ф від 19 вересня 2008 року.

29 листопада 2017 року між ТОВ «ФК «Женева» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 710/0108/17.1-Ф від 19 вересня 2008 року.

11 вересня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №710/0108/17.1-Ф від 19 вересня 2008 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в солідарному порядку в розмірі 124 832,17 доларів США та 139 823,78 доларів США задоволено (а. с. 54-56).

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Бойко О. В. від 03 серпня 2017 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 (а. с. 61-62).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не була залучена до участі у справі, проте вважає, що судовими рішеннями порушуються її права та інтереси.

Вважаючи, що при розгляді справи не вирішувалося питання про права та обов`язки ОСОБА_3 апеляційний суд повернув її апеляційну скаргу з посиланням на пункт 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, а саме: апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності.

З такою позицією Полтавського апеляційного суду колегія суддів не погоджується та вважає за необхідне зазначити наступне.

Апеляційний суд надав неправильне тлумачення терміну «цивільна процесуальна дієздатність», який розкривається у статті 47 ЦПК України та стосується здатності особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати обов`язки в суді. Іншого значення ЦПК України йому не надав. Тому віднесення до цивільної процесуальної дієздатності такого елементу, як порушення чи непорушення ухваленим судовим рішенням прав та обов`язків особи, яка звернулася до суду, є неправильним.

11 вересня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 710/0108/17.1-Ф від 19 вересня 2008 року, за яким до ОСОБА_1 перейшли всі права кредитора за вказаним кредитним договором та всіма договорами забезпечення (застави, поруки). Оскільки до ОСОБА_1 з моменту укладення договору перейшли всі права кредитора, тому право звернення до суду з вимогами до боржника мав тільки він, як новий кредитор.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2019 року про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави та звільнення майна з-під арешту стало приводом для пред`явлення ОСОБА_1 вимоги до ОСОБА_5 про повернення коштів за договором про відступлення права вимоги за кредитним договором № 710/0108/17.1-Ф від 19 вересня 2008 року, тому, незважаючи на відсутність правовідносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 станом на дату звернення до суду із позовною заявою, це рішення порушує майнові інтереси ОСОБА_3 , а відтак вона вважається такою, що має право на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка не брала участі у справі, у зв`язку із відсутністю у неї процесуальної дієздатності.

Отже, колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було порушено процесуальні норми у процесі розгляду справи, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно із частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк