Провадження № 4-с/752/78/19
У Х В А Л А

Іменем України

14.05.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м.Києві Гречух Олега ярославовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

в с т а н о в и в:

заявник звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Гречухи О.Я. щодо винесення 19.04.2018 р. та 10.07.2018 р. постанов про опис та арешт майна боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , просив визнати їх неправомірними, скасувати постанови від 19.04.2018 р. та 10.07.2018 р. про опис та арешт майна боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зняти арешт з майна, виключити з постанов від 19.04.2018 р. та 10.07.2018 р. майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Скарга обгрунтована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 02.02.2015 р. у справі № 752/11546/14-ц задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 10-29/2740 від 15.12.2006 р. в розмірі 937300723 гривні.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 09.11.2015 р. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 02.02.2015 р. у справі № 752/11546/14-ц.

В межах даного виконавчого провадження 19.04.2018 р та 10.07.2018 р. державним виконавцем винесені постанови про пис та арешт майна боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені постанови заявник вважає незаконними, оскільки вони не містять чіткого визначення майна, на яке накладено арешт і це може призвести до порушення прав інших співвласників такого майна.

На підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 06.12.2018 р. відкрито провадження за скаргою.

В судове засідання заявник, державний виконавець та заінтересована особа не з`явились, про місце і час проведення розгляду скарги повідомлялись належним чином, однак їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 02.02.2015 р. у справі № 752/11546/14-ц задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 10-29/2740 від 15.12.2006 р. в розмірі 937300723 гривні.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 09.11.2015 р. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 02.02.2015 р. у справі № 752/11546/14-ц.

19.04.2018 р та 10.07.2018 р. старшим державним виконавцем Гречухом О.Я. винесені постанови про опис та арешт майна боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 3406/10000 його частини в літ. А групи приміщень НОМЕР_2 що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, та має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно із ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) божника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця при винесенні постанов про опис та арешт майна боржника заявник посилається на їх незаконність, оскільки вони не містять чіткого визначення майна, на яке накладено арешт, що може призвести до порушення прав інших співвласників.

Однак, такі твердження заявника є необґрунтованими і спростовуються безпосередньо змістом оскаржуваних постанов, де чітко зазначено майно, на яке накладено арешт.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на встановілені в ході розгляду скарги обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м.Києві Гречух Олега ярославовича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя