Справа № 346/4832/18
Провадження № 2/346/288/19
12 лютого 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,
секретаря Матушевської Г.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом в котрому зазначила, що вона є власником будинку по АДРЕСА_1 В даному будинку зареєстровані вона та її онука - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вказує, що відповідач протягом десяти років не проживає у вище вказаному будинку, участі в його утриманні та благоустрою не бере, не сплачує комунальні платежі, особисті речі відсутні. Домовленості між ними про відсутність відповідача на її площі понад один рік немає.
В добровільному порядку зняти відповідача з місця реєстрації неможливо, оскільки її місцезнаходження не відоме.
Зазначає, що реєстрація відповідача у її будинку позбавляє останню як власника, права в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Просить суд позов задовільнити та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування будинком по АДРЕСА_1
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовільнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилася без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлена шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280ЦПК України.
Враховуючи думку позивача по справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим в його здійсненні.
У відповідності до ст.325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна.
У відповідності до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право.
У пункті 39 ППВССУ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК, тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71,72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.7) та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9).
У вказаному будинку зареєстрована онука позивача вона ж відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Отинійської селищної ради Коломийського району від 24 вересня 2018 року №2670 (а.с.11).
Однак, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає у спірному житловому будинку, що підтверджується Актом №725/02-33 від 25 вересня 2018 року (а.с. 10).
Отже, в спірному будинку на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_2, яка більше 10 років у будинку не проживає, не бере будь-якої участі в утриманні житла, не дбає про його схоронність, не сплачує комунальних послуг.
Факт не проживання відповідача в спірному будинку АДРЕСА_1 підтвердила свідок ОСОБА_3, яка зазначила, що відповідач не проживає у вищезгаданому будинку більше десяти років, її особистих речей в даному будинку не має.
Наявність зареєстрованого відповідача у вищезгаданому спірному житлі позивача, не дає останньому належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись цим житлом.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 закону «Про власність»).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.. ст.16, 386, 391 ЦК України.
Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити та визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1
На підставі наведеного та ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст.,247,268,273,280-282,354 ЦПК України,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житлом у будинку по АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи
Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2.
Суддя Беркещук Б. Б.