Справа № 541/954/19
Провадження №2/541/676/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в місті Миргороді , справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта Прихоролля», Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Миргородська» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

03.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта Прихоролля» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 09.07.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача було притягнуто Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірму «Миргородська» (а.с.43-45).

В направленому на адресу суду позові позивач ОСОБА_1 зазначив, що є власником земельної ділянко кадастровий номер :00:003:0078 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,0311 га., що розташована на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району. 03.04.2014 року між ним та відповідачем ТОВ Агрофірмою «Миргородська» було укладено договір оренди землі №249 за яким він надав, а агрофірма прийняла у строкове платне користування вище зазначену належну йому земельну ділянку на п`ять років. Строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився. Він не бажає поновлювати з відповідачем договір оренди, про що письмово його інформував. Приймаючи рішення про розпорядження належною йому земельною ділянкою дізнався про наявність додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди землі №249 укладеної між ним і відповідачем 30 серпня 2016 року, за змістом якої дія Договору оренди землі №249 від 03.04.2014 року продовжена до 31.12.2028 року. Стверджує, що не підписував додаткову угоду №1 від 30.08.2016 року до Договору оренди землі №249. Сам Договір оренди припинив свою дію 04 квітня 2019 року. Зважаючи на викладене, просить суд постановити рішення, яким визнати недійсною додаткову угоду №1 від 30.08.2016 року до Договору оренди землі №249 від 03.04.2014 року, яка ніби-то укладена між ним та відповідачем, предметом якої є зміна строку дії Договору оренди землі №249 від 03.04.2014 року по 31.12.2028 року, скасувавши відповідний запис про державну реєстрацію речового права щодо оренди земельної ділянки, яке випливає з додаткової угоди №1 від 30.08.2016 року до Договору оренди землі №249 від 03.04.2014 року. Зобов`язати відповідачів повернути йому належну на праві власності земельну ділянку з кадастровим номером :00:003:0078, площею 5,0311 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, але направив на адресу суду заяву з якої вбачається, що позов ним підтримується, а справу він просить розглянути у його відсутності.

Представник відповідачів ТОВ «Астарта Прихоролля» та ТОВ Агрофірми «Миргородська» адвокат Титаренко О.О. позов визнав, зазначивши, що не заперечує проти його задоволення. Звернув увагу суду на невірну сплату позивачем судового збору, а тому просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат у відповідності до положень закону. Також просив провести розгляд справи по суті у підготовчому судовому засідання.

Згідно з ч.ч. 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

Ч. 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є власником земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0078 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,0311 га. (а.с.6-7).

03 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірмою «Миргородська» було укладено договір оренди вище зазначеної земельної ділянки. Строк дії договору оренди 5 років, але в будь-якому випадку він діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем (а.с.8-9).

Отже, строк дії згаданого договору оренди землі закінчується в 2019 році після збору урожаю ТОВ Агрофірмою «Миргородська».

Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст.ст. 13,14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час укладення договору оренди) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинній на час укладення договору оренди) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Позивач не висловив бажання продовжувати свої орендні відносини з відповідачем після закінчення строку дії договору оренди землі (а.с.11).

Наявна додаткова угода №1 до договору оренди землі №249 від 03.04.2014 року за умовами якої сторони домовилися внести зміни в договір оренди землі №249 від 03.04.2014 року, за якими договір укладено до 31.12.2028 року (а.с.63).

Відповідно до ст. 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1, ч.3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Судом не призначалася по справі почеркознавча експертиза, а тому відсутні об`єктивні дані які свідчать про те, чи підпис позивача, чи іншої особи наявний в додатковій угоді.

В той же час, суд виходить з положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України за змістом яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідачами визнано позов і таке визнання не суперечить закону, зважаючи на що, він підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд приходить до наступних переконань.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 та ч.1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З квитанції №22162 від 02.05.2019, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що при зверненні з позовом до суду ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3306 грн. 52 коп..

Позивачем заявлено дві позовні вимоги: немайнового характеру та майнового характеру. Положеннями ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до п.п.1, 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто, на день звернення з позовом до суду сума збору, становила: 768.40 грн.; за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу; тобто, з врахуванням ціни позову сума судового збору, становить: 1653, 26 грн.. Тобто, при зверненні з позовом до суду позивач повинен був сплатити 2421,66 грн., і саме ця сума судових витрат повинна розподілятися між сторонами при ухваленні рішення.

Розмір переплаченої позивачем суми судового збору становить 884 грн. 86 коп., який, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Пред`явлений позов задоволено. Враховуючи, що до розгляду справи судом по суті представник відповідачів визнав позов, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків належного до сплати та сплаченого ним судового збору, що становить 1210 грн. 83 коп..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 200, 206, 265, 268 ЦПК України ст.ст. 203, 215, 627 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта Прихоролля» (37823, с. Староаврамівка, Хорольського району, ) , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Миргородська» (37673, с. Петрівці, вул.. Яблунева,120, Миргородського району, ) про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та повернення земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 30 серпня 2016 року до Договору оренди землі №249 від 03.04.2014 року, яка укладена між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська», предметом якої є зміна строку дії Договору оренди землі №249 від 03.04. 2014 року до 31 грудня 2028 року.

Скасувати відповідний запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права: про державну реєстрацію речового права, щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:003:0078 внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме запис: «підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: 249, виданий 03.04.2014, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська»; додаткова угода до договору оренди землі, серія та номер:1, виданий 30.08.2016 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська». Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Зміст, характеристика іншого речового права: строк дії: 31.12.2028».

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Астарта Прихоролля» повернути ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку з кадастровим номером :00:003 НОМЕР_2 0078, площею 5,0311 га., цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська» на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору при подачі позову до суду в розмірі 1210 грн. 83 коп. (одну тисячу двісті десять гривень вісімдесят три копійки).

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Миргородському районі Полтавської області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, відповідно до квитанції №22162 від 02.05.2019, в розмірі 1210 грн. 83 коп. (одну тисячу двісті десять гривень вісімдесят три копійки).

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Повний текст рішення складено 20 вересня 2019 року

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко