Єдиний унікальний номер 219/5622/17 Номер провадження 22-ц/804/294/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року

м. Бахмут

Справа № 219/5622/17

Провадження № 22-ц/804/294/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Новікової Г.В., Папоян В.В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області в складі судді Медінцевої Н.М. від 27 вересня 2017 року, ухвалене в м. Бахмуті Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 26 жовтня 2012 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором станом на 30 квітня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 21260 грн 99 коп., яка складається із: 2842 грн 12 коп. заборгованості за кредитом; 16930 грн 25 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 988 грн 62 коп. (процентна складова) штрафу.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 21260 грн 99 коп., а також понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року позов задоволений.

Рішення мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту, процентів за користування кредитом і штрафу у розмірі, визначеному позивачем.

Ухвалою цього суду від 02 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у даній справі відмовлено.

У грудні 2018 року відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справу розглянуто судом за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду. На думку відповідача, дії Приватбанку щодо збільшення в односторонньому порядку кредитного ліміту не є правомірними.

На час перегляду даної цивільної справи Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», яке 24 січня 2019 року отримало копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 26 жовтня 2012 року Публічне акціонерне товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), та ОСОБА_1 уклали договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн 00 коп. зі сплатою процентів 30% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором станом на 30 квітня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 21260 грн 99 коп., яка складається із: 2842 грн 12 коп. заборгованості за кредитом; 16930 грн 25 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 988 грн 62 коп. (процентна складова) штрафу.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд попередньої інстанції дійшов висновку, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 грошових зобов'язань за кредитним договором порушені законні права позивача, які підлягають захисту.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, ОСОБА_1, крім іншого, обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Цей довід апеляційної скарги є прийнятним, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції судові виклики і повідомлення здійснювалися у порядку, визначеному главою 7 розділу І Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року.

Так, за правилом частин третьої, четвертої, дев'ятої статті 74 цього Кодексу судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (частини перша - четверта статті 76 ЦПК України в редакції 2004 року).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що повернення судової повістки за закінченням встановленого строку зберігання не є врученням судової повістки в порядку, встановленому статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України в редакції 2004 року. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи лише у разі, якщо невідоме його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи.

З матеріалів справи видно, що поштове відділення, що доставляло судові повістки на ім'я ОСОБА_1, повернуло їх за закінченням встановленого строку зберігання. У судове засідання 27 вересня 2017 року відповідач викликалась через оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр» (ас. 49, 55-56, 62).

Разом з тим, згідно з повідомленням Бахмутської міської ради від 02.06.2017 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою, зазначеною у позовній заяві (ас. 39).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_1 повідомлена в установленому порядку, у тому числі через оголошення у пресі, а тому розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), що є безумовною підставою для скасування оскарженого рішення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК).

В силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом установлено і ОСОБА_1 визнається, що між сторонами у даній справі 26 жовтня 2012 року укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300 грн 00 коп. зі сплатою процентів 30% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору, передбачено право Банку змінити в односторонньому порядку розмір наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту).

Згідно з розрахунком заборгованості, який на підтвердження позовних вимог надав позивач, станом на 30 квітня 2017 розмір заборгованості становить 21260 грн 99 коп., яка складається з: 2842 грн 12 коп. заборгованості за кредитом; 16930 грн 25 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 988 грн 62 коп. (процентна складова) штрафу. Останній платіж позичальник здійснив 14 жовтня 2014 року (ас. 4).

Відтак, ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, чим порушила право позивача на повернення кредиту і процентів за користування кредитом, а тому АТ КБ «ПриватБанк» має право на захист порушеного права в судовому порядку.

Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, з яким частково не згодна особа, яка подала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції з огляду на пункт 1.1.3.2.3 Умов… щодо права Банку змінити в односторонньому порядку розмір наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) визнає обґрунтованою вимогу про стягнення тіла кредиту у розмірі 2842 грн 12 коп., який відповідачем не оспорюється.

Щодо визначеного позивачем розміру заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 16930 грн 25 коп., слід зазначити таке.

Згідно з розрахунком, позивач застосував процентну ставку: з 01.03.2013 - 30,00% річних; з 01.09.2014 - 34,80% річних; з 01.04.2015 - 43,20% річних.

Відповідач визнає, що умовами договору було передбачено сплату відсотків за користування кредитом 30% річних.

Згідно з матеріалами справи, позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надав жодних доказів про встановлення процентної ставки з 01.09.2014 - 34,80% річних; з 01.04.2015 - 43,20%, як зазначено у розрахунку заборгованості; як і не надав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, за приписами якої в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, також передбачено обов'язок Банку не менш ніж за 7 днів до введення змін Тарифів проінформувати Клієнта.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку. Після зміни процентної ставки до 34,80%, у подальшому до 43,20% ОСОБА_1, дій, які б свідчили про прийняття пропозиції кредитора, не вчиняла.

Відтак доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для зміни процентної ставки та неправильності висновків суду про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у визначеному позивачем розмірі є обґрунтованими.

З огляду на наведене не можна визнати правильним розрахунок позивача в частині визначення заборгованості за процентами за користування кредитом, починаючи з 01 вересня 2014 року,

Згідно з висновком Верховного Суду України (постанова від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

З метою всебічного та повного з'ясування обставин цієї справи суд апеляційної інстанції ухвалою від 24 січня 2019 року витребував від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відомості про строк дії платіжної картки.

На виконання цієї ухвали позивач направив до суду пояснення, що за спірним договором відповідачеві була видана картка строком по 30.06.2016, яка була перевипущена зі строком дії по 28.02.2018.

Отже, строк дії договору - по 28 лютого 2018 року (ас.144).

Суд апеляційної інстанції визнає правильним розмір заборгованості за процентами за користування кредитом 453 грн 01 коп., обрахований позивачем за період з 31 грудня 2012 року по 31 серпня 2014 року.

З 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2017 року розмір заборгованості за процентами за користування кредитом складає 2308 грн 01 коп.:

01.09.2014 - 13.10.2014 - 107 грн 74 коп. = 3006 грн 57 коп. х 30% : 360 х 43 дн.,

14.10.2014 - 30.04.2017 - 2200 грн 27 коп. = 2842 грн 12 коп. х 30% : 360 х 929 дн.

Відповідно загальний розмір заборгованості за процентами за користування кредитом - 2761 грн 02 коп. (453 грн 01 коп. + 2308 грн 01 коп.).

За приписами частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (абзац перший частини другої статті 376 ЦПК).

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VП «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Отже, аналіз даної норми дає підстави для висновку, що при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитними договорами з громадян України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, суди повинні враховувати вимоги статті 2 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідний правовий висновок щодо застосування наведеної норми права викладений у постанові Верховного Суду України від 13.03.2017 у справі № 6-2879цс16.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором зі ОСОБА_1, яка зареєстрована і проживає у АДРЕСА_1.

Місто Бахмут входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Крім того, місто Бахмут входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1669-VII, період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Стаття 11 Закону № 1669-VII «Прикінцеві та перехідні положення» визначає, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

30 квітня 2018 року Президент України підписав указ № 116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях», яким вводиться у дію рішення РНБО про зміну формату АТО.

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що під час його ухвалення, зокрема в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована та процентна складова), суд першої інстанції, який розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, не застосував до спірних правовідносин Закон України від 2 вересня 2014 року № 1669-VП «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який підлягав застосуванню; а тому суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.

Згідно з позовними вимогами та розрахунком заборгованості за кредитним договором, укладеним 26 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 і АТ КБ «ПриватБанк», останнє просило стягнути суму заборгованості за цим договором, яка складається з тіла кредиту, відсотків і штрафу.

При цьому позивач обчислив штраф станом на квітень 2017 року.

Таким чином, при обчисленні розміру стягуваної заборгованості за кредитним договором слід врахувати вимоги статті 2 Закону № 1669-VII, а тому суд відмовляє у стягненні штрафу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою ( п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК).

Отже, установивши, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права (розглянув справу за відсутності ОСОБА_1, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), і такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», стягнувши зі ОСОБА_1 на користь позивача 5603 грн 14 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із 2842 грн 12 коп. заборгованості за кредитом; 2761 грн 02 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом. В частині стягнення 14169 грн 23 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом і 1488 грн 62 коп. штрафу (500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 988 грн 62 коп. (процентна складова)) відмовити.

Згідно з частинами першою, другою, тринадцятою статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат і покладає на позивача судові витрати, понесені особою, яка подала апеляційну скаргу, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до наведеної норми судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак судові витрати, понесені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції, відшкодовуються відповідачем в розмірі 466 грн 76 коп.

Установлено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги 2400 грн, з яких ОСОБА_1 сплачено 400 грн 00 коп., а сплату 2000 грн 00 коп. відстрочено до ухвалення рішення у справі ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 січня 2019 року.

Тобто, слід достягнути з відповідача 232 грн 40 коп. судового збору. Судовий збір 1767 грн 60 коп. покладається на позивача.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2017 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) 5603 грн 14 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із: 2842 грн 12 коп. заборгованості за кредитом; 2761 грн 02 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом.

В частині стягнення 14169 грн 23 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом і 1488 грн 62 коп. штрафу відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції, 466 грн 76 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) і зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги 232 грн 40 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) і зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги 1767 грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Біляєва

Судді: Г.В. Новікова

В.В. Папоян