Справа № 209/2185/19
Провадження № 2/209/1119/19
12 вересня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа - Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області, про зняття арешту з майна,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна у вигляді: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , накладений постановою державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції від 19 квітня 2011 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-552, виданого 15 лютого 2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення на користь відповідача суми боргу.
Ухвалою судді від 03 липня 2019 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Копії ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті із роз`ясненням відповідачу його права на подання відзиву з направленням його копії позивачу, разом із судовою повісткою направлені відповідачу та третій особі, які отримані відповідачем 05 липня 2019 року, третьою особою - 08 липня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
До початку розгляду справи по суті представником відповідача - адвокатом Провоторовим Ю.В. 26 липня 2019 року на електронну пошту суду направлено відзив на позовну заяву, але до нього не додані документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, як це передбачено п.2 ч.5 ст. 178 ЦПК України.
Тому суд, не приймає до уваги надісланий відповідачем відзив і вирішує справу відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України за наявними матеріалами.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та не подав відзив на позовну заяву.
Представник відповідача - Дніпровського відділу ДВС містка Кам`янське ГТУЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності позивача, представника відповідача та представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 23 липня 1985 року бюро ЗАГС Верховцевського міськвиконкому Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 3 від 27 листопада 1984 року (а.с. 20).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16 жовтня 2018 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області, актовий запис № 713 (а.с. 11).
Після смерті матері позивачка отримала спадщину у вигляді нерухомого майна: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , квартири за адресою: АДРЕСА_2 , квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими 17 квітня 2019 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., зареєстрованими в реєстрі за № 1-727 (а.с. 12), за № 1-728 (а.с. 15), за №1-729 (а.с. 18).
17 квітня 2019 року за позивачем було зареєстровано право власності на вказані вище квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 163882350 (а.с. 14), № 163876407 (а.с. 17), № 163879004 (а.с. 20).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 169970260, № 169976445, № 169974032 від 11 червня 2019 року (а.с. 21, 22, 23), в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про державну реєстрацію обтяжень на всі отримані у спадок квартири (а.с. 21, 22, 23).
Як зазначено в позові, після отримання у власність спадкового майна у вигляді зазначених вище квартир, позивачка вирішила розпорядитися належним їй нерухомим майном, для чого звернулася до нотаріуса для посвідчення правочинів.
Проте, від нотаріуса позивачці стало відомо про наявність заборони відчуження всього належного їй майна.
Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 31229166 від 28 квітня 2011 року (а.с. 29), та відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 30), відомості про обмеження - заборона відчужувати все майно позивачці ОСОБА_1 внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції б/н від 19 квітня 2011 року про арешт майна боржника та заборону на його відчуження.
Згідно ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року (в редакції до набрання чинності закону 1404-УІІІ від 02 червня 2016 року), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Згідно п.2 ч.1 ст. 22 Закону було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п.1 та 3 ч.2 ст. 22 Закону строки, зазначені у частині першій цієї статті,
встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після
його постановлення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.
Таким чином, судом встановлено, що відомості про заборону позивачці відчужувати належне їй майно, в тому числі нерухоме майно, внесені до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця у виконавчому провадженні про примусове виконання рішення суду про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу, яке у 2011 року було завершено, передано до архіву, а в подальшому знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Зазначене вище вказує на те, що одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу державним виконавцем не була скасована постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, а в теперішній час її скасування державним виконавцем неможливе через знищення виконавчого провадження.
Після завершення виконавчого провадження та повернення оригіналу виконавчого документу стягувачеві, ПАТ КБ «ПриватБанк» повторно не звертався до Дніпровського відділу ДВС м. Кам`янське для примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 грудня 2010 року (а.с. 24), на підставі якого 15 лютого 2011 року було видано виконавчий лист.
Отже, на теперішній час відсутнє виконавче провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 8620,35 грн.
Крім того, суд вважає, що державний виконавець під час примусового виконання рішення суду про стягнення з позивачки, як із солідарного боржника, суми боргу в розмірі 8620,35 грн., неправомірно наклав арешт на все майно боржника, у тому числі на нерухоме майно, та оголошення заборони на його відчуження.
Так, статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 року (в редакції станом на 01.01.2011 року), було передбачене, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване це житло, не здійснюється. У такому разі державний виконавець зобов`язаний вжити всіх заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.
Враховуючи, що статтею 22 Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року № 2857- VІ було встановлено мінімальну заробітну плату з 01 січня в розмірі 941,00 грн., а сума боргу позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становила 8620,35 грн., тобто не перевищувала 10 мінімальних заробітних плат (9410,00 грн), то державний виконавець не мав законних підстав для накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , не перевіривши обсяг цього нерухомого майна і чи не є нерухоме майно єдиним житлом боржника.
В теперішній час відомості про обтяження - арешт майна ОСОБА_1 та заборону його відчуження, накладений постановою державного виконавця Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ б/н від 19 квітня 2011 року, порушують права позивачки, як власника нерухомого майна, яке вона придбала у власність в порядку спадкування за законом після померлої матері, та не дозволяють їй у встановленому законом порядку розпорядитися власністю.
В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідач у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Отже, належним відповідачем у цій справі є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки обтяження нерухомого майна, яке на праві власності належить позивачці ОСОБА_1 , порушує її права на розпорядження цим майном, ці обтяження підлягають скасуванню.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Задовольнити позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», третя особа - Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські області, про зняття арешту з майна.
Зняти арешт з усього нерухомого майна із забороною його відчуження, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у тому числі: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що накладений постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження б/н від 19 квітня 2011 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-552, виданого 15 лютого 2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суми боргу.
Повне судове рішення складено 20 вересня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.