Справа № 522/5938/19
Провадження № 2/522/5400/19
09 вересня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» про стягнення матеріальних збитків, -
Представник позивача просила провести судове засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання була повідомлена у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представила, чим позбавила суд можливості вислухати її пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надано.
Суд, у зв`язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 23.06.2018 року між ОСОБА_1 , та ТОВ «Туристична агенція « Ейфорія», в особі директора Філліпової Т.В., яка діяла від імені, під контролем та за дорученням туроператора ТОВ «Оазіс Тревел Україна»,був укладений договір про надання туристичних послуг № 207/06-18, згідно з умовами якого туроператор зобов`язався організувати для позивача тур на чотирьох осіб в Туніс з 01.08.2018 року по 08.08.2018 року, який включає в себе бронювання авіаквитків на літак, розміщення в готелі, харчування, трансфер та медичне страхування.
Згідно п .2.6. договору Туроператор зобов`язується:
2.6.1. Організувати тур для Туриста на 4 осіб:
1. ОСОБА_1 НОМЕР_5 до 31.08.2019 ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1
2. ОСОБА_4 НОМЕР_1 до 06.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
3. ОСОБА_5 НОМЕР_2 до 18.05.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5
4. ОСОБА_6 НОМЕР_4 до 17.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .
В Тунис з 01.08.2018 р. по 08.08.2018 р., який включає в себе наступний комплекс туристичних послуг: бронювання авіаквитків на літак, що слідує за маршрутом: 01.08.2018 Киев/Монастир/BAY7371, IEV-MIR, 05:00-06:35/Y Эконом класс/ 08.08.2018 Монастир/Киев/BAY7372, MIR-IEV, 20:00-01:30/Y Эконом класс.
На порушення умов договору, Туроператор ТОВ «Оазіс Тревел Україна» у строк, встановлений в договорі не організував наведений вище тур. Наприкінці липня 2018 року за декілька днів до запланованого початку туру від ТОВ «Оазіс Тревел Україна» надійшла інформація, що туристична поїздка позивача скасовується у зв`язку з скасуванням ТОВ «Авіакомпанія Браво» рейсу літака, запланованого на 01 серпня 2018 року.
27 червня 2018 року Туроператор на своїй офіційній сторінці опублікував звернення до туристів про скасування Авіакомпанією «Браво» всіх рейсів до Тунісу. Інформація про це була широко розголошена засобами масової інформації на сайтах компаній. ТОВ «Оазіс Тревел Україна», укладаючи угоди з туристами, фактично здійснював продаж туристичних пакетів з неіснуючими авіарейсами.
18 липня 2019 року тур агент Філліпова Т.В , звернулась до Відповідача з заявою про анулювання заявок №6263318, 6263418 з вильотом у Туніс, для Позивача, та інших туристів, згідно зазначеного вище договору через причину заміни програми туроператором.
Відповідно до визначень, наведених в Договорі, Договір про надання туристичних послуг - письмова угода між Туроператором та Туристом, предметом якої є надання Туроператором та його контрагентами комплексу туристичних послуг як на території України, так і за її межами.
Взаємні права та обов`язки за цим Договором виникли між ТОВ «Оазіс Тревел Україна», як Туроператором та Позивачем як Туристом.
Згідно із п. 1.1. Договору, за цим Договором Туроператор зобов`язується забезпечити надання Туристу туристичного продукту (туру), на умовах, визначених цим Договором, а Турист зобов`язується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість туру, згідно цього Договору. В цілях виконання даного Договору Туроператор надає туристичний продукт, що відповідає вказаним в Договорі вимогам Туриста.
Турагент, та Позивач неодноразово звертались до Відповідача з заявами та претензіями про повернення коштів, однак, відповідач проігнорував усі звернення про повернення коштів.
01.09.2018 року на адресу відповідача було направлено претензію про повернення коштів. 30.10.2018 року Відповідачу було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію про повернення коштів. Однак, жодної письмової відповіді про дату повернення коштів на адресу Позивача та адвокату не прийшло. Як повідомив Турагент, засобами електронного зв`язку туроператор повідомив, що заявки про анулювання туру взяті в роботу.
«Оазіс Тревел Україна» послуги не надані, грошові кошти за оплачені туристичні послуги не повернуто.
За інформацією в ЗМІ, основною причиною затримок вильотів стали борги туроператора перед авіакомпанією. Зокрема, авіакомпанія "Браво" заявила, що не змогла доправити майже 800 своїх туристів з Тунісу через те, що туроператор Oasis протягом двох років заборгував перевізнику 25 млн. грн.
Відповідно , до ч.2.ст 20 Закону України «Про туризм» До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України).
Частиною 1 статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно п. 17 ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).
Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України „Про туризм порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 32 вищевказаного Закону, за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Спори майнового характеру між суб`єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону.
Також частина перша статті 33 вказаного Закону визначає, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Також в правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 03.07.2013 № 6-42цс13, зазначено, що за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15.09.1995 № 325/95-ВР „Про туризм (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України „Про захист прав споживачів від 12.05.1991 № 1023-XII , статей 610 і 611, частини п`ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.
Відповідно до Агентського договору № 2018/4944 від 22.06.2018, укладеного між туристичним оператором „Оазис Тревел (Туроператор) та ДП „ОазисТур (Турагент) (надалі Агентський договір), а саме згідно п. 1.1. Туроператор доручає, а Турагент приймає на себе зобов`язання від імені, під контролем та в інтересах Туроператора укладати договори із споживачами туристичних послуг (туристами), а також виконувати інші дії, пов`язані з реалізацією туристичного продукту та передбачені умовами цього договору. п. 1.3. Агентського договору під договором на туристичне обслуговування слід розуміти письмову угоду між Турагентом та замовником, предметом якої є надання Туроператором та його контрагентами комплексу туристичних послуг як на території України, так і за її межами.
Відповідно до п. 4.1.1 Агентського договору Туроператор, в межах своєї компетенції, гарантує надання туристам Турагента замовлених, підтверджених та своєчасно оплачених в повному обсязі туристичних послуг відповідної якості, що визначається за нормами і стандартами країни тимчасового перебування туриста та/або правилами міжнародних перевезень, протягом всього терміну туру. Туроператор компенсує вартість таких туристичних послуг у випадку ненадання або надання у неповному обсязі з вини Туроператора. Розмір відшкодування збитків за цим пунктом Договору обмежується фактичними витратами Турагента на придбання ненаданих туристичних послуг.
Статтею передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до п. 3.2. Договору про надання туристичних послуг в разі, якщо невиконанням, неналежним виконанням умов цього Договору однією із Сторін іншій стороні будуть заподіяні збитки, винна сторона зобов`язується відшкодувати такі збитки в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч.1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 3 цієї статті збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 цього Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Згідно із ч. 5ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з нормами статті 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 280-282,352, 354-355 ЦПК України , ст. ст. 610-611, 653, 901-902 ЦК України, ст. ст. 5, 20, 30, 32-33 Закону України «Про туризм», ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю « Оазіс Тревел Україна» про стягнення матеріальних збитків - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя