Справа № 442/1652/18 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1363/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2018 року в складі судді Крамара О.В. у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановила:

В березні 2018 року позивач ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вимогу обґрунтовувала тим, що її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час шлюбу збудували житловий будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1. її батько ОСОБА_7 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, видане 08.09.2017р. У зв'язку з цим, у кінці грудня 2017 року її мама ОСОБА_6 звернулась до нотаріуса на консультацію щодо прийняття нею спадщини, однак останній повідомив, що спадкова справа уже заведена приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Л.П. Мама звернулася до приватного нотаріуса Москалик Л.П та з»ясувала, що спадкова справа відкрита на підставі звернення ОСОБА_4, яка є спадкоємцем на підставі заповіту. Це її вразило, так як за життя батько ОСОБА_7 ніколи не розповідав про складання ним заповіту на його сестру ОСОБА_4 Разом з тим, приватний нотаріус Москалик Л.П. покликаючись на вимоги закону про таємницю вчинення нотаріальних дій, не надала для огляду відповідний заповіт.

Наявність заповіту позбавляє права на спадщину за законом, тому вона не звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_7

Звертає увагу, що після одруження батьки проживали у квартирі АДРЕСА_2, яка залишилася матері від її батьків, а за пропозицією батька ОСОБА_7 вирішено, що новозбудований будинок за вищевказаною адресою перейде у власність позивачки, тим більше, що вона є єдиною донькою.

У березні 2018 року за допомогою адвоката звернулась до Солонської сільської ради Дрогобицького району та отримала копію заповіту від 20.09.2007р., зареєстрований в реєстрі за № 43, зі змісту якого вона довідалась, що цей заповіт підписаний не батьком, а іншою особою. У зв'язку з цим, був поданий позов про визнання заповіту недійсним, однак, на даний час є необхідним визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

07.03.2018р. закінчився шестимісячний строк для прийняття спадщини, який на її думку, пропущений з поважних причин, оскільки лише 15.03.2018 р. вона ознайомилася із заповітом від 20.09.2007р., складеним від імені її батька ОСОБА_7 та посвідчений секретарем Солонської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, зі змісту якого вона довідалася про порушення її права на спадщину, так як виконаний підпис у заповіті її батькові не належить. Зазначені обставини викликали необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2018 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_5 додатковий строк у два місяці з дня набрання законної сили рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, вважає рішення незаконним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач не заперечувала, що знала про смерть батька та про те, що її мама ще в грудні 2017 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в строк визначений для прийняття такої, тоді ж її мама довідалася про наявність заповіту на користь ОСОБА_4, яка є сестрою померлого.

Після цього позивач жодних дій не вчинила, в нотаріальну контору не зверталась, заяви не подала взагалі, при цьому звертає увагу на те, що позивач навчалась на юридичному факультеті ЛНУ ім. І. Франка, тому наслідки неподання заяви про прийняття спадщини їй відомі з курсу цивільного права.

На думку апелянта, позивач не вказує на будь-які поважні причини пропуску нею строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Стверджує, що у позивача не було перешкод для подання заяви, але таким правом вона не скористалась через свої суб'єктивні причини.

Вважає, що наявність заповіту не відноситься до категорії об'єктивних обставин та не впливає на волевиявлення спадкоємця, тому не може бути підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2018 року та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на підтримку доводів скарги, а також пояснення представника позивача ОСОБА_2 на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позов та ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_5 має право, як спадкоємець за законом на прийняття спадщини після смерті батька, однак в силу об»єктивних обставин (наявність заповіту), не змогла у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, подати до нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач у справі ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 4).

За час шлюбу батьки позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 збудували житловий будинок АДРЕСА_1, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_7 (а.с. 5-7).

Згідно заповіту від 20 вересня 2007 року, ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів сестрі ОСОБА_4 (відповідачу по справі).

Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Солонської сільської ради Галайко Надією Павлівною, зареєстрований в реєстрі за № 43 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1, виданим Виконавчим комітетом Солонської сільської ради (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Звертаючись з позовними вимогами про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, поважними причинами пропуску строку ОСОБА_5 називала те, що 15.03.2018 р. ознайомилася із заповітом від 20.09.2007 р., складеного від імені її батька ОСОБА_7, який власне був, на її думку, перешкодою для подання заяви нотаріусу, зі змісту якого вона довідалася про порушення її права на спадщину, оскільки виконаний підпис від імені спадкодавця у заповіті її батькові не належить.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У разі пропуску строку для прийняття спадщини для спадкоємців передбачається цивільно-правова відповідальність, яка полягає у позбавленні їх права на прийняття спадщини.

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними має бути обґрунтованим відповідними доказами.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач в силу вимог ст. 12 ЦПК України повинен довести правову та фактичну підстави своїх вимог.

З метою об'єктивного розгляду справи суд першої інстанції зобов»язав приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Москалик Л.П. надати матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_7 (а.с. 33).

Копія спадкової справи міститься у матеріалах справи та досліджувалась судом першої інстанції.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 12.09.2017 року відповідач ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Зазначила, що інших спадкоємців, передбачених ЦК України, немає.

20.12.2017 року подана заява ОСОБА_6 (дружина спадкодавця та мати позивача) про видачу свідоцтва про право власності.

Також, в матеріалах спадкової справи є свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 28.12.1998 року, актовий запис № 102 (а.с. 46 зворот).

Приватним нотаріусом Москалик Л.П. сформовані інформаційні довідки зі спадкового реєстру від 12.09.2017 року (а.с. 54-55).

Станом на час звернення ОСОБА_5 з позовом до суду свідоцтво про прийняття спадщини відповідач не отримала.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов'язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов'язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що позивач ОСОБА_5 має право, як спадкоємець за законом на прийняття спадщини після смерті батька, однак довідавшись від своєї матері про заповіт складений на ім»я ОСОБА_4, і про те, що спадкова справа вже відкрита, помилялась, що наявність цього заповіту позбавляє її права на спадщину після смерті батька, про те після консультації з адвокатом, їй роз'яснено, що вона може написати заяву на прийняття спадщини, однак на цей час вона вже пропустила строк звернення з такою заявою.

Зокрема, з заявою про прийняття спадщини вона мала б звернутися до 07.03.2018 року.

В матеріалах справи наявний адвокатський запит від 14.03.2018 року щодо надання належним чином завіреного заповіту посвідченого 2007 року та ордер серія ЛВ № 090817 про надання правової допомоги на підставі договору від 19.03.2018 року (а.с. 10, 28).

Більше того, цього ж дня, 19.03.2018 року позивач ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом про визнання заповіту недійсним, провадження у справі відкрито (а.с. 24).

Наявність зазначених обставин, на думку колегії суддів, безперечно свідчать про вчинення позивачем ОСОБА_5 активних та свідомих дій по встановленню фактичних обставин у спадкових правовідносинах та з метою прийняття спадщини, однак в силу об»єктивних (наявність заповіту) обставин, не змогла у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, подати до нотаріальної контори заяву при прийняття спадщини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про підставність позовних вимог та необхідність визначення позивачу ОСОБА_5 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім цього, апеляційний суд враховує те, що строк, який почав відлік від останнього дня звернення із заявою про прийняття спадщини до подання позову в суд з вимогою про визначення додаткового строку становить лише 12 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 06 лютого 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк