Справа № 148/252/19
Провадження №2/148/338/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( Заочне )

16 вересня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Грох Н.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона та відповідач перебували у шлюбі, за період якого у них народилась дочка ОСОБА_4 , батьком якої є відповідач. В подальшому шлюб між ними було розірвано, та рішенням суду від 22.10.2009 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак в зв`язку з тим, що відповідач аліменти сплачував несвоєчасно та не в повному обсязі, офіційно не працював, що створювало додаткові труднощі у стягненні аліментів, вона звернулась до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Рішенням суду від 29.09.2016 змінено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн.

В даний час відповідач проживає у Республіці Польща. Відповідно до інформації, розміщеної на його сторінці у соціальній мережі "Facebook", він з 15.02.2017 офіційно працює в компанії "Stelweld Sp. z o.o.", що спеціалізується на виробництві складних зварних конструкцій.

Донька в даний час навчається в шостому класі, стоїть на диспансерному обліку з приводу вегетосудинної дистонії змішаного типу, функціонального порушення роботи жовчного міхура, що також потребує коштів на її лікування та спеціальне харчування.

Відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, його стан здоров`я та матеріальне становище дозволяють підтримувати дитину.

В даний час стан здоров`я позивача погіршився, в зв`язку з чим погіршилось і її матеріальне становище.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача відповідно до рішення суду від 29.09.2016, на 2000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення донькою повноліття, допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача усі судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечили проти заочного розгляду справи. Позивач просила суд врахувати, що дитині потрібні кошти для оздоровлення, поїздки на відпочинок, на їдальню у школі, а її доходів не вистачає на це все.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце судового засідання відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.03.2007 (а.с. 6), сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 07.11.2013 (а.с. 7), 27.01.2010 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно довідки Кирнасівської селищної ради №90 від 15.01.2019 (а.с. 8), позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить дочка ОСОБА_4 , 2007 року народження.

Згідно довідки Кирнасівської селищної ради №91 від 15.01.2019 (а.с. 9), дочка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , 2007 року народження, знаходиться на її утриманні.

Відповідно до довідки Кирнасівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 від 18.01.2019 (а.с. 10), дитина ОСОБА_4 , 2007 року народження, навчається у шостому класі.

Довідкою КП Тульчинський районний центр первинної медико-санітарної допомоги №1 від 11.01.2019 (а.с. 11), підтверджується, що дочка сторін - ОСОБА_4 , 2007 року народження, знаходиться на диспансерному обліку з приводу ВСД по змішаному типу, потребує додаткових коштів на лікування.

Відповідно до довідки Кирнасівської дитячої музичної школи №9 від 07.06.2019 (а.с. 56), ОСОБА_4 , навчається в Кирнасівській дитячій музичній школі по класу фортепіано і класу хореографії.

Позивачем на обгрунтування позовних вимог надано докази працевлаштування відповідача - інформацію (роздруківку скріншоту) з соціальної мережі "Facebook" (а.с. 17), у якій зазначено організацію, де працює відповідач. Дані докази працевлаштування відповідача останнім не спростовано.

Також, позивачем на підтвердження погіршення свого стану здоров`я надано копії медичних документів про ультразвукове дослідження та результати аналізів (а.с. 13-16). Однак з даних документів судом не встановлено наявність у позивача будь-яких захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-183, 192 СК України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2019 встановлено в розмірі 2118 грн. Таким чином, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку становить 1059 грн.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги, що сплачуваний відповідачем розмір аліментів є нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивачем надано докази зміни матеріального стану відповідача, і дані докази останнім не спростовано, враховує інтереси дитини, а також те, що дитина проживає з позивачем і фактично тягар її утримання лежить на ній, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів, що стягуються з відповідача і суд вважає можливим стягнути їх у новому розмірі в сумі 2000 грн., як про те просить позивач.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Таким чином, аліменти у новому розмірі слід стягувати від дня набрання чинності рішенням суду.

У позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, однак суд вважає, що дана вимога позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, ні позвачем, ні її представником не надано доказів, що підтверджували б обсяг наданої правничої допомоги, її вартість, детальний опис робіт (наданих послуг), а тому підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Також не підлягає задоволенню вимога позивача щодо негайного виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу на дитину за один місяць, оскільки справа щодо зміни розміру аліментів не відноситься до переліку справ, передбачених ст.430 ЦПК України, відносно яких суд допускає негайне виконання рішення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 768,40 ( а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. ст. 180-183, 192 СК України, ст. ст.4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.09.2016 по справі №148/2494/15-ц та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 01.07.2011, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. (дві тисячі), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності цим рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 01.07.2011, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати з оплати судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

У задоволенні позову в частині негайного виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.09.2019.

Суддя: