Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/853/18
Провадження по справі 2/281/24/19
15 лютого 2019 року смт Лугини
Лугинський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Данчука В. В.,
за участю секретаря судового засідання Островської І. В.,
розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 12.11.2018 року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 18.12.2018 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження на розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2019 року. Відповідачу повторно надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 04.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, до суду не з'явилася без повідомлення причин, відзиву на позовну заяву не подала.
За таких обставин судом ухвалено рішення про розгляд справи у заочному порядку.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 26.01.2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом підписання відповідачем анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7).
АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ та витягом із Статуту (а.с. 26-30).
У звязку з неналежним виконанням відповідачем вимог Договору утворилась заборгованість.
З указаним розрахунком в частині розміру неустойки суд не погоджується.
Щодо вирішення питання про стягнення неустойки (пені, штрафів) суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
Також згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.
Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.
За таких обставин суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення штрафів слід відмовити.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн., що відповідно до Закону України «Про судовий збір» є мінімальною сумою судового збору у даних правовідносинах.
А тому, сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню в повному розмірі.
На підставі ст. 509, 526, 530, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. 2-3, 12, 19, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії ВН 666621 виданий Лугинським РВ УМВС України в Житомирській області 30 липня 2015 року.

Суддя: В. В. Данчук