Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 280/393/15-ц

провадження № 61-18469св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - прокурор Коростишівського району Житомирської області

в інтересах держави в особі Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Головне державне управління охорони, використання та регулювання водних живих ресурсів та регулювання рибальства

у Житомирській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Борисюка Р. М., Галацевич О. М., Широкової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року прокурор Коростишівського району Житомирської області в інтересах держави в особі Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Головне державне управління охорони, використання та регулювання водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Житомирській області, про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 24 квітня 2014 року ОСОБА_1 на 92 км автодороги «Київ - Чоп » на території Коростишівського району Житомирської області у поверхневій водоймі здійснив незаконне добування (вилов) риби забороненим знаряддям лову.

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2014 року у справі № 280/975/14-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Унаслідок незаконних дій ОСОБА_1 рибним ресурсам держави було завдано шкоду у розмірі 25 602,00 грн, яку прокурор просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року позов прокурора Коростишівського району Житомирської області в інтересах держави в особі Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області 25 602,00 грн відшкодування за завдану шкоду навколишньому природному середовищу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушив законодавство про охорону навколишнього природного середовища шляхом незаконного вилову риби, чим спричинив матеріальну шкоду у розмірі 25 602,00 грн водним біологічним ресурсам держави, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області. Розмір шкоди позивачем доведено належними й допустимими доказами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року скасовано.

У задоволенні позову прокурора Коростишівського району Житомирської області в інтересах держави в особі Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції про те, що дії відповідача завдали майнової шкоди водним біологічним ресурсам, яка підлягає стягненню на користь Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області, не відповідають обставинам справи.

Земельна ділянка, на якій здійснено незаконний вилов риби, перебувала на момент вчинення адміністративного правопорушення в оренді у товариства з обмеженою відповідальністю «УТМР-1» (далі - ТОВ «УТМР-1», що підтверджується договором оренди від 21 січня 2009 року, укладеним між Коростишівською державною адміністрацією Житомирської області та ТОВ «УТМР-1». Указане товариство здійснювало щорічно зариблення в указаній водоймі, а тому власником риби, вилов якої здійснив відповідач, є саме ТОВ «УТМР-1».

Крім того, апеляційний суд зазначив, що власник майна, якому було завдано майнову шкоду, не позбавлений права звернутися до суду з позовною заявою про її відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заступник прокурора Житомирської області, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року скасувати, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року залишити в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 21 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 280/393/15-ц із Коростишівського районного суду Житомирської області.

У березні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року справу за позовом прокурора Коростишівського району Житомирської області в інтересах держави в особі Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області до ОСОБА_1 , третя особа - Головне державне управління охорони, використання та регулювання водних живих ресурсів та регулювання рибальства у Житомирській області, про стягнення шкоди призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. У задоволені клопотання заступника прокурора Житомирської області про розгляд справи за участю представника Генеральної прокуратури України відмовлено.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 85 КУпАП, повністю доведена та не потребує доказуванню.

Посилання суду апеляційної інстанції на частину другу статті 1166 ЦК України безпідставні, а факт перебування водного об`єкта в оренді ТОВ «УТМР-1» не виключає можливості відшкодування майнової шкоди на користь органу місцевого самоврядування. При цьому водні біоресурси знаходяться у власності держави, а перебування водного об`єкта в оренді не позбавляє власника захищати свої права.

Факт здійснення зариблення водойми ТОВ «УТМР-1» не доведено, види риб, які водяться на поверхні водойми, з якої здійснено незаконний вилов риби відповідачем, відносяться до аборигенних видів, перебувають у стані природної волі і не можуть перебувати у власності товариства.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 квітня 2014 року ОСОБА_1 на 92 км автодороги Київ-Чоп, на території Коростишівського району Житомирської області в поверхневій водоймі здійснював вилов риби забороненим знаряддям.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 3.15. абзацу 1 Правил любительського і спортивного рибальства,затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15лютого 1999 року №19, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 009865 від 24 квітня 2014 року (а.с.4).

Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2014 року у справі № 280/975/14-п ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною четвертою статті 85 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Вилучену рибу в кількості 63,3 кг передано Тетерівському дитячому будинку-інтернату Коростишівського району Житомирської області (а.с. 5).

Згідно з протоколом розрахунку збитків № 009865 від 24 квітня 2014 року, ОСОБА_1 виловив рибу товстолоб у кількості 7 штук, короп (сазан) - 76 штук, судак - 1 штука, карась - 3 штуки, які відноситься до цінних видів риб (а.с. 8).

Відповідно до розрахунку матеріальних збитків, складеного працівниками Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Житомирській області згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», матеріальні збитки спричинені відповідачем незаконним виловом цінних видів риб становить 25 602 грн (а.с. 8).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чипорушення норм процесуального права.

Касаційна скарга заступника прокурора Житомирської області підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на якісторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Пунктом 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15 лютого 1999 року, визначено, що забороняється лов водних живих ресурсів, зокрема: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що посадові особи органів рибоохорони мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарств, за затвердженими таксами та методиками.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» штучне відтворення водних біоресурсів здійснюють суб`єкти рибного господарства шляхом розведення, вселення, переселення водних біоресурсів для здійснення рибогосподарської діяльності.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ТОВ «УТМР-1» щорічно зариблювало водойму, з якої здійснено незаконний вилов риби, а тому власником риби, вилов якої здійснив відповідач, є товариство.

Проте на підтвердження факту зариблення водойми ТОВ «УТМР-1» не надано належних та допустимих доказів, суд їх не навів.

Відповідно до Порядку штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів та їх використання, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 414 від 07 липня 2012 року, доказом зариблення є акт про виконання робіт із вселення водних біоресурсів та робіт, що належать до природоохоронних заходів, проте відповідачем не було надано доказів відтворення біоресурсів Т ОВ «УТМР-1».

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічне положення міститься у частині першій статті 81 ЦПК України.

Позивач подав всі докази на підтвердження позовних вимог, які відповідачем не спростовано.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно зі статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, що здійснена районним судом, вказують на наявність підстав для задоволення позову, а саме: стягнення з ОСОБА_1 відшкодування за завдану шкоду навколишньому природному середовищу на користь Квітневої сільської ради Коростишівського району Житомирської області.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог прокурора, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального та процесуального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби забороненим знаряддям.

Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена преюдиційною постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 липня 2014 року у справі № 280/975/14-п, що набрала законної сили. Указана постанова відповідачем не оскаржена (частина четверта статті 61 ЦПК України 2004 року).

Судом першої інстанції надана належна оцінка розрахунку завданої відповідачем майнової шкоди, проведеному відповідно до постанови Кабінету Міністрів № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», правильність якого не спростована відповідачем та оцінена судом першої інстанції.

Враховуючи те, що судом першої інстанції було встановлено протиправність дій відповідача, якими завдано шкоду, районний суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування такої шкоди шляхом компенсації вартості виловленої незаконним шляхом риби, вартість якої розраховано у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

Отже, суд першої інстанції, встановивши всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне рішення.

Вказане свідчить, що апеляційним судом безпідставно скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, у якому правильно зазначено, що наявні обґрунтовані підстави для відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову риби забороненим знаряддям.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, рішення апеляційного суду згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ураховуючи скасування рішення апеляційного суду, беручи до уваги вимоги статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь прокуратури Житомирської області підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 307,22 грн.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 13 грудня 2016 року скасувати, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Житомирської області судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 307,22 грн (триста сім гривень двадцять дві копійки).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець