н/п 2/490/2532/2018 Справа № 490/4471/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2019 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого у справі, судді Гуденко О.А.,
при секретарі Кваша С.О.,
за відсутності сторін та їх представників,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Саламандра -Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.
01 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ВЧ НОМЕР_1 ( польова пошта НОМЕР_2 ) , третя особа ОСОБА_2 про вдшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, в якому просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 62 748 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову послається на те, що в результаті настання події ДТП, яка мала місце 11.04.2017 біля 08.20 год. в районі будинку АДРЕСА_1 за участю транспортного засобу марки «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ВЧ НОМЕР_1 , а також транспортного засобу марки «Mazda 626» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під його керуванням та перебуває у його власності, застрахований позивачем автомобіль зазнав механічних пошкоджень. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп, постановою суду закрито провадження за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністартивного правопорушення.
Здійснення витрат на відновлення автомобіля складає 62748 грн., які були сплачені позивачем , які до тепершінього часу не відшкодовані відповідачем, з вини військовослужбовця якого сталася ДТП.
До того ж, ним була отримана відповідь від ПрАТ "СК "Саламандра-Україна", яку він повідомив про про настання страхового випадку події дорожньо-транспортної пригоди з застрахованим автомобілем, проте оторимано відмову у виплаті, оскільки стараховим випадком є подія за відсутності вини водія застрахованого ТЗ, але за умови встановлення винної особи.
В вересні 2018 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_3 остаточно просив стягнути солідарно з ВЧ НОМЕР_1 та ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" матеріальну шкоду у розмірі 62748 грн та судові витрати.
В судовому засіданні позивач та представник позивача просили про задоволення уточненого позову в повному обсязі.
Відповідач ВЧ НОМЕР_5 пред`явлений позов не визнав, у запереченнях на позовну заяву, зазначено про те, що вина військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , у вчиненні ДТП вісутня, не встановлено його вину і судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення. А винуватцем дорожньо-транспортної пригоди був саме позивач, який з причини свої недостатньої уваги здійснив порушення ПДР. В той час водій ОСОБА_2 рухався у військовій колоні згідно вимог ПДР .
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 пояснив, що солдатом ОСОБА_2 не порушувалися правила дорожнього руху, оскільки в законодавстві взагалі не існує нормативно закріплена відстань або проміжок руху транспортних засобіві у колоні, отже необачність проявив сам ОСОБА_3 . Також зазначив, що військовий автомобіль ГАЗ 66 також отримав механічні пошкодження, проте за терміновою необхідністю участі цього автомобіля в зоні проведення АТО військова частина відтремонтувала його за власний кошт, не вимагаючи виплати від винуватця ДТП- ОСОБА_3 . Також вважає неправомірною відмову страхової компанії у виплаті страхового відшкодування, оскільки така відмова є безпідставною та такою, що грубо порушує принципи страхування.
В останнє судове засідання не з`явивися, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до військової частини.
У відзиві на позов представник відповідача ПрАТ "СК "Саламандра-Україна" заперечує проти предявленого позову в повному обсязі. Так, укладений між відповідачем та позивачем є комбінованим договором як обовязкового , так і добровільного страхування, з його умовами позивач був повністю ознайомлений при його підписанні, а конкретні умови страхування визначені сторонами при укладенні договроу відповідно до законодавства. Так подія, що мала місце 11.04.2017 року року не є страховим випадклм за даним договром, а відтак страхова виплата не здійснюється. Так, 14.12.2017 року позиваем подана заява про стархове відшкодування та додано Постанову суду про закриття провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що в діях водія ОСОБА_3 відсутні будь-які порушення ПДР, які б перебували у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП. Відповідно до Конституції України виключно суд може визначити винність особи, проте рішення суду про визнання винним іншого учасника ДТП- водія ТЗ "ГАЗ 66", д/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 не приймалося. За такого , подія, що мала місце 11.04.2017 року не містить всіх обов`язкових елементів для встановлення випадку за страховитм ризиком Секція2 "ДТП без вини водія, винна особа встановлена" , згідно п. 7.3 Договору недотримані всі умови, отже подія не визнається страховим випадком та страхове відшкодування не виплачується. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Третя особа ОСОБА_2 , просив справу слухати у його відсутність, оскільки перебуває в зоні проведення ООС, врахувати пояснення представника військової частини .

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 04.06.2018 у зазначеній справі відкрито загальне позовне провадження .
24 липня 2018 на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва від ВЧ НОМЕР_1 надійшли заперечення на позовну заяву з додатками.
31.10.2018 на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва від МТСБУ надійшли письмові пояснення з додатками.
14.09.2018 року ухвалою суду прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог та задоволено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ "Страхова компанія "Саламандра -Україна" .
08.10.2018 на адресу Центрального районного суду м. Миколаєва від ПрАТ «СК «Саламандра-Україна » надійшов відзив на позовну заяву з додатками.
07.02.2019 у судовому засіданні представник позивача подав клопотання, в якому підтримав заявлені позовні вимоги та просив розглядати справу у його відсутність.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 11.04.2017 біля 08.20 год. в районі будинку АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mazda 626», реєстраційний НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_3 , а також транспортного засобу марки «ГАЗ 66», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у супроводжувальній колоні.
Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.06.2017 року, яка набрала законної сили , провадження у справі про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Так судом встановлено, що 11.04.2017р. у відношенні ОСОБА_3 складено протокол серії БР № 229399 про вчинення останнім адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно вказаного протоколу 11.04.2017р. близько 08:20 год. ОСОБА_5 керуючи т/з марки "Mazda 626 1.8" д.н. НОМЕР_4 , рухався в м. Миколаєві по пр. Героїв України та в районі буд. № 9 (т) в порушення п. 2.3 "б", 3.2 Правил дорожнього руху України не слідкував за дорожньою обстановкою та особливостями її змін, не надав переваги у русі та допустив зіткнення з транспортним засобом марки "ГАЗ 66" д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в супроводжувальній колоні. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Між тим при перегляді відеозапису із зовнішньої камери спостереження, розташованої на будівлі ТЦ "Амстор", вбачається що по пр. Героїв України рухались військові автомобілі у супроводі двох спеціальних оперативних транспортних засобів з увімкненими проблисковими маячками. Однак відстань між військовими автомобілями у різних частинах колони була несталою (в деяких випадках більше за 100 м.), що дозволяло деяким цивільним транспортним засобам переривати рух колони. На той момент, коли т/з "Mazda 626 1.8" під керуванням ОСОБА_3 під`їхав до пр. Героїв України, то вже об`єктивно не міг усвідомлювати, що військова колона, рух якої було перервано легковими транспортними засобами, продовжує свій рух. За такого, коли увімкнувся зелений сигнал світлофору та ОСОБА_3 помітив як інший транспортний засіб повертає з пр. Героїв України у напрямку парковки ТЦ "Амстор", то вирішив що може безперешкодно виконати свій маневр. Але під час його виконання сталося зіткнення з транспортним засобом марки "ГАЗ 66" д.н. НОМЕР_3 .
У письмових поясненнях до протоколу ОСОБА_2 пояснив, що рухався у колоні з супроводом спеціальних оперативних автомобілів та дистанція між автомобілями в колоні складала близько 20 м. Між тим згідно оглянутого відеозапису встановлено, що дистанція між транспортними засобами була значно більшою та потік колони був перерваний цивільними легковими автомобілями. За такого, вбачається що вказані пояснення не відповідають дійсним обставинам справи.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки у діях ОСОБА_3 відсутні ознаки порушення п. 3.2 Правил дорожнього руху України та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за такого провадження по справі підлягає закриттю.
27 вересня 2016 року між ОСОБА_3 та ПрАТ "СК"Саламандра Україна" укдаено Договір добровільного комбінованого страхування наземного транспорту ОСАГО+№04-1.0042587.0001, за яким застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки Мазда 626 1.8 , 1998 року випуску, д/н НОМЕР_4 .
Відповідно до п. 4.1.2 Добровільне страхування наземного транспорту та п. 4.3 Страхові ризики та п. 4.4 Страхові випадки - страхови випадком за Секцією 2 є ДТП без вини водія , винна особа встановлена , стихійні лиха, пошкодження або знищення застрахованого ТЗ внаслідок подій, передбачених п.43.2-4.3.3, страхова сума 100 000 грн з нульовою франшизою за випадком ДТП без вини водія.
Згідно п.4.3.2 вказаного Договору- одним із страхових випадків визначено ДТП без вини водія за умови встановлення винної особи (Секція 2).
Згідно п.п. 7.3 та 7.3.2.1 цього Договору страховий випадок вважається таким, що настав , якщо водій ТЗ не є відповідальним за заподіяння шкоди в результаті ДТП та винна особа встановлена.
Відповідно до п.11.2 цього Договору по секції 2 розмір прямого збитку та суми страхового відшкодування встановлюється в розмірі витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ . Якщо страховик та страхувальник не дійшли згоди про розмір заподіяного збитку, страховик або страхувальник мають право за власною ініціативою замовити незалежне експертне дослідження з метою встановлення розміру збитків. В такому випадку розмір страхового відшкодування виплачується в розмірі відновлювального ремонту ТЗ встановленого експертом в межах відповідних страхових сум, а виплата страхового відшкодування може здійснюватися на рахунок страхувальника.
Відповідно до розділу 13 Договору підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є : надання страхувальником неправдивих відомостей; отримання повного або часткового відшкодування від винної особи; несвоєчасне повідомлення страховика про страхову подію або створення перешкод у визначенні обставин та характеру і розміру збитків; не надання передбачених договором документів; не надання схеми ДТП або офіційної довідки компетентних органів МВС за страховими ризиками п.п. 4.3.1-4.3.2; позбавлення страховика з вини страхувальника права регресних вимог до винної в настанні страхового випадку особи; несплата страхувальником страхового внеску; невиконання своїх обов`язків страхувальником. Згідно п. 13.1.9 Договору - страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування , якщо заявлена подія підпадає під виключення або обмеження страхування.
Згідно відповіді від 15.01.2018 року ПрАТ "СК "Салмандра- Україна" на зяву ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування - роз`яснено, що згідно умов Договору страхування у страховика виникає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування лише за умови настання події страхового випадку за умови підтвердження як відсутності вини страхувальника за заподіяння шкоди в результаті ДТП, так і встановлення вини другого учасника ДТП.
Згідно відповіді ГУНП в Одеській області від 17.08.2017 року розглянуто матеріали за фактом ДТП, що мала місце в м.Миколаєві по пр. Героїв України в районі будинку 9, зареєстровані до ЖЄОЗП № 1330 від 01.08.2017 року - згідно ст. 38 КУпАП не надалося можливим притягнути до адміністративної відповідальності гр-на ОСОБА_2 у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення з дня вчинення правопорушення.
Матеріалами справи підтверджується (Атк № 0У-0000004 здачі-прийняття робіт від 14.2018 року на суму 12450 грн. за фарбування та заміну деталей , рахунок -фактура № СФ-0000005 від 14.03.2018 року на загальну сумум 62748 грн- з яких 12450 гн на фарбування та заміну деталей, видаткова накладна № РН-0000003 від 14.03.2018 ро на придбання деталей на закльну суму 50298 грн - крио заднє ліве, стекло заднє ліве, стекло задньої двері, задні двері, задній бампер, задня кришка багажника, задня панель ліва, квитанція до прибуткового касовог ордера № 1 від 14.03.2018 року , за якою ФОП ОСОБА_6 , прийнято від ОСОБА_3 62748 грн. в рахунок сплати за запчастини та виконані роботи за рахунком № СФ-0000005 від 14.03.2018 року) .

4. Висновки суду та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Цивільним кодексом України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, відсутність вини позивача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця ДТП є встановленою та не підлягає доведенню.
Відповідно до положення ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Так, положеннями п. 3.2 Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобовязані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобовязані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.
Якщо під час супроводження колони транспортних засобів на транспортному засобі, що рухається попереду колони, увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, колону повинен замикати транспортний засіб з увімкненим зеленим або синім і зеленим проблисковими маячками, після проїзду якого скасовуються обмеження на рух інших транспортних засобів.
За п. 3.4 ПДР, забороняється здійснювати обгін і випередження транспортних засобів з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного або лише червоного кольору та зеленого або синього і зеленого кольору і супроводжуваних ними транспортних засобів (колони), а також рухатися по суміжних смугах із швидкістю колони або займати місце в колоні.
Пунктом 10.1 ПДР встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
За такого, дійсно нормами ПДР чітко не врегульована відстань між ТЗ, які рухаються в колоні.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом положень статті 988 ЦК України, статті 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.
Тобто приписи наведених норм нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.
Згідно з ч. 2 та ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 (надалі за текстом Закон № 85/96-ВР) страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно зі ст. 16 цього Закону договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 991 ЦК України ат ст. 26 ЗУ "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;
2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;
3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;
4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;
6) інші випадки, передбачені законом.
Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначену у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 526, 610, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону, здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством (ч. 4 ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Повертаючись до даного конкретного випадку слід враховувати наступне.
Так, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що поза увагою відповідача ПрАТ "СК "Саламаналдра-Україна" залишилось те, що відмова у виплаті страхового відшкодування, може мати місце лише у випадках, передбачених ст. 991 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про страхування», або безпосередньо в договорі страхування.
Даний випадок відмови у виплаті страхового, як він сформульований відповідачем, а ні законом, а ні договором страхування (розділ 13) не передбачений, а відтак така відмова є неправомірною.
Так, за налізу положень ст. 991 ЦК України, ст. 26 ЗУ "Про страхвання" та Розділу 13 укладеного між сторонами Договору добровільного страхвання слідує, що відмова у виплаті страхового відшкодування може мати місце лише з підстав, коли діями самого страхувальника створюються перешкоди у встановленні обставин події, яка заявлена як страховий випадок. Так, в п. 13.1.6 Договору зазначено, що відмова може мати місце лише у випадку , коли саме з вини страхувальника страховик побавлений права регресних вимог до винної в настанністрахового випадку особи. Проте, жодних таких дій з боку ОСОБА_3 , вчинено не було, він жодним чином не перешкоджав ані компететним органам Національної поліції, ані суду, ані уповноваженим особам страховика встановити винну у вчиненні ДТП особу . При цьому відсутність своє вини ( водія-страхувальника згідно вимог договру -Секція2) він довів у встановлений законодавством спосіб. В подальшому від його дій жодним чином не залежало встановлення вини іншої особи у вчиненні події, що мала місце 11.04.2017 року
Так, ч.2 сит. 991 цК України передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.
Проте відмова у виплаті страхового відшкодування з об`єктивно незалежних від страхувальника підстав суперечить закону, положенням ЗУ "Про страхування", загальним вимогам до обов`язковості виконання договорів .
Оскільки вказаний страховий випадок настав протягом періоду дії відповідного договору страхування в межах ліміту відповідальності страховика, то правомірність звернення із відповідною заявою, а атккож несвоєчасність звернення чи невиконання вимог Розділу 10, сторонами не оскаржується.
Жодних доказів на спростування розміру заподіяних збитків відповідачами не надано, витрати на відновлювальний ремонт, понесені позивачем, підтверджуються наданими ним доказами і не перевищують розміру основного покриття Договору відповідно до положень п. 11.2.1 Договору.
Франшизу на випадок ДТП без вини водія сторони погодили в розмірі 0% від страхової суми. (п. 4.6 договору страхування).
Виплат страхового відшкодування за договором страхування раніше не було.
Отже, страхове відшкодування, за обставин страхового випадку дорівнює сумі прямизх збитків- витрат на відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ, які сплачений страхувальником і підлягають виплаті на його користь, у розмірі 62 748 грн.
Оскільки відповідачем ПрАТ "СК "Саламанадра- Україна" безпідставно відмовлено у виплаті позивачу страхового відшкодування, то суд, виходячи з наведеного, знаходить позов в цій частині вимог таким, що підлягає задоволенню в заявленій сумі на підставі ст.ст. 979, 988, 990 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування».
При цьому суд не вбачає підстав для солідарного стягнення завданих збитків також і з відповідача ВЧ НОМЕР_1 , оскільки позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями цього відповідача ( його військовослужбовця) та завданням шкоди позивачеві. Крім того, взагалі є безпідставним заявлення позових вимог до відповідачів саме щодо солідарного обов`язку відшкодування шкоди, оскільки жодних правовтх підстав для такого ні позивачем не заявлено, ні законодавством не передбачено.
Відповідно до ст. 13 ЦПК Укрїни, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в ммежах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи.
Статтею 992 ЦК України встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Проте жодних вимог до страховика про стягнення пені позивачем не заявлено.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 (заява № 4909/04, п. 58 Рішення) повторюється, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, п. 29).
З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши приписи законодавства України та практику Верховного суду у спірних правовідносинах, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, частково.

5. Розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, зобов`язаний вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами у справі.
Судові витрати у зазначеній цивільній справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду в сумі 704,80 грн.
У зв`язку з частковим задоволенням позову, судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача ПрАТ "СК "Саламанадра-Україна".
Доказів сплати витрат на правову допомогу відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України позивачем суду не надано, отже такі вимоги не вирішуються судом.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 259-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Саламандра -Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія "Саламандра-Україна», (вул. Пушкіна, буд. 47, м. Полтава, 36000, код ЄДРПОУ 13934129) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_7 ) в якості страхового відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти у розмірі 62748 грн. та 704,80 грн судового збору
В задоволенні позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Гуденко О.А.

Повний текст рішення суду складено 18 лютого 2019 року.