Справа № 309/2047/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», на ухвалу Хустського районного суду від 23 жовтня 2018 року (у складі судді Довжанина М.М.) про призначення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», про визнання недійсним кредитного договору, судово-економічної експертизи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у червні 2017 р.

Просив визнати недійсним кредитний договір №153626 від 17.12.2012 р., укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та позивачем.

На обґрунтування позовних вимог указав, що ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставу із 19,5 % річних на 24 %, що зумовило порушення загального та спеціального законодавства, яке регламентує діяльність банків. У зв'язку з цим позивач вважає, що його порушено право підлягає захисту.

У березні 2018 р. представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав клопотання про призначення судово-економічної експертизи (а.с.54-55).

Просив призначити у справі судово-економічну експертизу на вирішення якої поставити питання:

-якою є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за спірним кредитним договором від 17.12.2012 р. на момент укладання договору та при виконанні розрахунку платежів?;

-чи відповідають розраховані реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення договору та при виконанні розрахунку в національній валюті України за період із моменту укладання договору і по день звернення до суду?;

-чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення з надання кредиту по кредитному договору, що є предметом судового розгляду?;

-чи змінювалася процентна ставка за вказаним кредитним договором та на який відсоток?;

-якщо так, то чи законно змінювалась вказана процентна ставка за кредитним договором відповідно до законодавства України, діючого на час зміни процентної ставки?;

-чи існує суперечність між нормами бухгалтерського обліку в банках України та умовами спірного кредитного договору;

-чи правильно ведеться бухгалтерський облік в банку по кредитній справі позичальника ОСОБА_2?;

-чи міститься в розрахунках банку прихована або щомісячна комісія за користування кредитом ?.

Проведення експертизи просив доручити експертам «Київської незалежної судово-експертної установи».

На обґрунтування клопотання указав, що для всебічного та об'єктивного розгляду цієї справи є необхідність призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Хустського районного суду від 23 жовтня 2018 р. по справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам «Київської незалежної судово-експертної установи». На вирішення судово-економічної експертизи поставлено такі питання:

- якими є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за спірним кредитним договором від 17.12.2012 року на момент укладання договору та при виконанні розрахунку платежів?;

- чи відповідають розраховані реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення договору та при виконанні розрахунку в національній валюті України за період з моменту укладання і по день звернення до суду?;

- чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення з надання кредиту по кредитному договору, що є предметом судового розгляду ?;

- чи змінювалася процентна ставка за вказаним кредитним договором та на який відсоток?;

- якщо так, то чи економічно обґрунтовано змінювалась вказана процентна ставка за кредитним договором у відповідності до законодавства України, діючого на час зміни процентної ставки?;

- чи існує суперечність між нормами бухгалтерського обліку в банках України та умовами спірного кредитного договору;

- чи правильно ведеться бухгалтерський облік в банку по кредитній справі позичальника ОСОБА_2?;

- чи міститься в розрахунках банку прихована або ні щомісячна комісія за користування кредитом?

У розпорядження експертам надано матеріали цивільної справи. Експерта попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України.Витрати та організаційні питання, пов'язані з проведенням експертизи, покладено на ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, до вирішення спору по суті.На час проведення експертизи провадження в справі зупинено.

Банк просить скасувати цю ухвалу, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права. Указує, що оскаржувана ухвала спрямована на затягування строків судового розгляду справи, а питання, які поставленні перед експертом жодним чином не стосуються предмета спору. Зазначає, що на підставі наявних матеріалів у справі суд може самостійно надати правову оцінку доводам, указаним у позовній заяві. Указує, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Зазначає, що з урахування підстав і предмету позову в справі, а також фактичних обставин справи, в суду першої інстанції були відсутні належні та достатні правові підстави для призначення експертизи та зупинення провадження у справі, оскільки висновок експертизи не може вплинути на вирішення питання по суті позовних вимог.Зауважує, що в матеріалах справи наявне судове рішення, яке набрало законної сили про стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості за спірним кредитним договором, що свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальним правами та свідоме затягування розгляду справи.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

У судове засідання ОСОБА_3 подав клопотання про неможливість участі ОСОБА_2 у судовому засіданні через його хворобу, в зв'язку з чим просив перенести розгляд справи на інший термін. Однак, ця заява не заслуговує на увагу, оскільки в силу припису ч.1 ст.60 ЦПК України ОСОБА_3 як представник не може представляти інтереси ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції, тобто заява подана не вповноваженою особою. Сам ОСОБА_2 ніяких заяв до апеляційного суду не подавав, доказів його хвороби немає. Окрім того, судовий розгляд справи уже відкладався за клопотанням ОСОБА_2 Колегія суддів вважає, що така поведінка сторони може свідчити про свідоме затягування розгляду справи (процесуального питання).

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, із таких мотивів.

Суд дійшов висновку, що з метою усунення сумнівів відносно економічного обґрунтування умов кредитного договору та розрахунків по ньому необхідні спеціальні знання, сторонами по справі не надані суду відповідні висновки експертів з цих питань, а тому по справі належить призначити судово-економічну експертизу матеріалів спірного кредитного договору.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції через його невідповідність нормам процесуального права та обставинам справи.

Так, згідно з ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частиною 1 ст. 105 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обов'язкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме - якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоров'я, психічний стан особи, вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

У решті випадків призначення експертизи є не обов'язком, а правом суду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Банку про визнання недійсним кредитного договору № 153626 від 17.12.2012 р., укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та позивачем у червні 2017 р.

У березні 2018 р. сторона позивача подала клопотання про призначення експертизи, в якому просила поставити на вирішення експерта низку питань.

Оскаржуваною ухвалою Хустського районного суду від 23 жовтня 2018 р. експертизу було призначено.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Предметом позову ОСОБА_2 є визнання недійсним кредитного договору, а підставою - порушення Банком приписів Закону України «Про захист прав споживачів» під час укладення кредитного договору та незаконне збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки за кредитним договором.

Призначення судом першої інстанції судово-економічної експертизи, на вирішення якої постановлено дванадцять запитань, узагалі виходить за межі предмету доказування у спірних правовідносинах. Окрім того, сторона позивача в клопотанні про призначення експертизи не довела суду необхідність призначення такої експертизи, через що таке є необґрунтованим.

Також належиться відмітити, що ОСОБА_2 уже звертався до Банку з позовом про визнання недійсним кредитного договору №153626 від 17.12.2012 р. травні 2015 р. (цивільна справа №309/4129/14-ц) (а.с.48-51). Ухвалою судді Хустського районного суду від 07 травня 2015 р. указаний позов було об'єднано в одне провадження із позовом Банку до ОСОБА_2. про стягнення заборгованості (а.с.56). Рішенням Хустського районного суду від 10 листопада 2015 р. первісний позов Банку задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 10 704,20 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. (а.с.97-100). Ухвалою судової колегії судової палати в цивільний справах апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Хустського районного суду від 10 листопада 2015 р. залишено без змін (а.с.140-143).

Відтак, як у матеріалах цивільної справи № 309/4129/14-ц, так і в матеріалах цивільної справи №309/2047/17 є достатньо доказів, які дають змогу суду встановити фактичні обставини справи та перевірити їх без призначення судово-економічної експертизи, яка лише затягне розгляд справи.

Тим паче, статтею 106 ЦПК України передбачене право проведення експертизи на замовлення учасників справи. Відповідно до частини першої цієї статті учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Позивач не надав суду доказів неможливості самостійного проведення експертизи або будь-яких причин, які б утруднювали або унеможливлювали проведення експертизи самостійно.

За таких обставин призначення по справі судово-економічної експертизи не сприятиме реалізації завдань цивільного судочинства. Доказове значення висновків такої експертизи в контексті спірних правовідносин не матиме ніякого правового значення, оскільки виходячи з підстав і предмету позову в матеріалах справи наявні докази для вирішення справи по суті без висновку судово-економічної експертизи.

Суд першої інстанції залишив указані обставини без належної уваги та дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання сторони позивача про призначення у справі експертизи. Суд першої інстанції не мав правових підстав для призначення у справі судово-економічної експертизи у зв'язку з недоцільністю призначення такої у рамках спірних правовідносин.

У контексті наведеного та відповідно до вимог ст. 379 ч.1 п.4 ЦПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню як незаконна, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», задовольнити.

2. Ухвалу Хустського районного суду від 23 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 4.Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 р.

Судді: