Справа № 686/3189/14-ц
Провадження № 4-с/686/73/19
УХВАЛА

13 вересня 2019 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі судового засідання Д`яковичу О.О.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

за участю представника заінтересованої особи - Другого міського відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лещенка М.В.

за участю представника заінтересованої особи публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» Галюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області,

встановив:

02.04.2019 р. ОСОБА_2 отримала вимогу Головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про виселення з квартири АДРЕСА_1 .

Вважає, що дії головного державного виконавця Другого відділу ДВС м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лещенка М.В. є неправомірними.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2010 р. по справі № 2-3185/10 звернуто стягнення на предмет застави квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 па праві приватної спільної часткової власності в рівних частках на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5172007/10 від 20.12.2007 р.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.06.2014 р. по справі № 686 3189/14-ц вирішено виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України н іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Заявниця посилається на те, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Площа квартири, на яку звернуто стягнення, не перевищує площу визначену в одній і умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", іншого нерухомого майна за заявницею не зареєстровано, дана квартира є постійним та єдиним місцем її проживання, а отже, дана нерухомість підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

ОСОБА_2 посилається на те, що Головному державному виконавцю слід було перевірити наявність обставин, які в силу закону виключають можливість примусового виконання рішення суду.

Установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, проводити стягнення на майно окремої категорії боржників, які підпадають під дію цього Закону па період його чинності.

Враховуючи те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2010 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 51,8 кв. м, однак предмет іпотеки не реалізовано, ця квартира є майном, яке виступає майновим забезпеченням за кредитним договором № 5172007/10 від 20.12.2007 р. та використовується нею та іншими особами в тому числі неповнолітніми дітьми як місце постійного проживання, то положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки виселення у цій справі є наслідком ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 11.07.2018 р. по справі № 335/5055/13-Ц.

Таким чином, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданої як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, то положення цього Закону поширюються й на рішення суду про виселення осіб з цього предмета іпотеки.

Просить визнати дії Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лещенка М.В. щодо виселення ОСОБА_2 неправомірними.

Зобов`язати Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лещенка М.В. зупинити виконавче провадження № 46135641 про виселення ОСОБА_2 з квартири N94, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на час дії мораторію відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, з підстав, викладених у скарзі.

Представник заінтересованої особи - Другого міського відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на її безпідставність.

Представник заінтересованої особи - публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2010 р. по справі № 2-3185/10 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» звернуто стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №5172007/10 від 20.12.2007 р.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.06.2014 р. по справі № 686 3189/14-ц вирішено виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з підпунктом 1 пункту 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України н іноземній валюті, та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов`язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09 вересня 2015 року у справі № 6-714цс15.

Суд приходить до висновку, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України « ІІро мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Судом встановлено, що площа квартири, на яку звернуто стягнення, не перевищує площу визначену в одній і умов Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", іншого нерухомого майна за заявницею не зареєстровано, дана квартира є постійним та єдиним місцем її проживання, а отже, дана нерухомість підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Головному державному виконавцю слід було перевірити наявність обставин, які в силу закону виключають можливість примусового виконання рішення суду.

Установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, проводити стягнення на майно окремої категорії боржників, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

У відповідності до ч. 2 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.10.2010 р. звернуто стягнення па предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 51,8 кв. м, однак предмет іпотеки не реалізовано, ця квартира є майном, яке виступає майновим забезпеченням за кредитним договором № 5172007/10 від 20.12.2007 р. та використовується заявницею та іншими особами, в тому числі неповнолітніми дітьми як місце постійного проживання, то положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки виселення у цій справі є наслідком ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 11.07.2018 р. по справі № 335/5055/13-Ц.

Таким чином, на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданої як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, то положення цього Закону поширюються й на рішення суду про виселення осіб з предмета іпотеки.

Суд приходить до висновку, що слід визнати дії Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лещенка М.В. щодо виселення ОСОБА_2 неправомірними.

Керуючись ч. 2 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданої як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд

ухвалив:

скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області задовольнити частково.

Визнати дії Головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Лещенка М.В. щодо виселення ОСОБА_2 неправомірними.

У задоволенні решти скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення повного тексти ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 16.09.2019 року.

Суддя Логінова С.М.