Справа № 274/5691/18 Провадження № 2/0274/900/19
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
07.02.19 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
простягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
У жовтні 2018 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 19.10.2000 р., у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, до досягнення тим двадцяти трьох років, посилаючись на те, що син навчається в Національній академії внутрішніх справ, вона не має можливості повністю задовольнити його життєві потреби.
ОСОБА_2 проти позову заперечив та просить, з урахуванням усних пояснень, задовольнити позов частково, а саме стягувати з нього аліменти у розмірі 800,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, його стан здоров'я та матеріальний стан дозволяють йому сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.
Судом з'ясовано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, який народився 19.10.2000 р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 138409 від 16.12.2000 р. (а. с. 7).
ОСОБА_3 у 2017 р. вступив до Національної академії внутрішніх справ, термін навчання з 14.08.2017 р. по 30.06.2021 р., форма навчання денна, що підтверджується довідками від 10.09.2018 р. № 46/2315 та від 23.01.2019 р. № 46/02-52, виданими цим навчальним закладом (а. с. 12, 58).
ОСОБА_1 не подала доказів, які б вказували на те, що у зв'язку з навчанням ОСОБА_3 у Національній академії внутрішніх справ той потребує матеріальної допомоги.
Разом з тим, ОСОБА_2 проти цієї обставини не заперечив.
За таких обставин Суд виходить з того, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчання.
Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Таким чином ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати повнолітнього сина ОСОБА_3, до припинення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, однак за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.
Як зазначалось вище, ОСОБА_2 просить задовольнити позов частково, а саме стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, у розмірі 800,00 грн. щомісячно.
Зважаючи на це, Суд вважає, що ОСОБА_2 може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину ОСОБА_3.
Визначаючи розмір цієї допомоги (аліментів), Суд виходить з такого.
Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
ОСОБА_1 не подала доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_2 може надавати допомогу (аліменти) у розмірі 2 500,00 грн. щомісяця.
З листа від 15.01.2019 р. Бердичівського управління ГУ ДФС у Житомирській області та додатку до нього, а також з податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця вбачається, що ОСОБА_2 задекларував дохід від здійснення господарської діяльності за 2018 р. у розмірі 599 800,00 грн., інші вид доходів відсутні (а. с. 54, 55, 77).
За 2018 р. ОСОБА_2 сплатив до бюджету, у тому числі єдиний соціальний внесок, 32 277,34 грн., що підтверджується листом від 31.01.2019 р. Бердичівського управління ГУ ДФС у Житомирській області (а. с. 61).
06.04.2018 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 100 000,00 грн. у Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", станом на 22.12.2018 р. заборгованість за кредитом становить 66 666,66 грн., що підтверджується довідкою від 22.12.2018 р. про стан позичкової заборгованості (а. с. 31).
21.12.2018 р. ОСОБА_2 сплатив 24 300,00 грн. податку на доходи фізичних осіб з оренди паїв, що підтверджується квитанцією від 21.12.2018 р. (а. с. 67).
14.11.2017 р. ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 4 000,00 доларів США, залишок боргу становить 2 000,00 доларів США, які підлягають поверненню у 2019 р., що підтверджується розпискою (а. с. 32) та поясненнями свідка ОСОБА_4.
З розрахунку, наданого ОСОБА_2, у якому, зокрема, відображені наведені вище платежі та платежі за кредитом, випливає, що його "чистий" прибуток у 2018 р. склав 40 533,00 грн. (а. с. 66), тобто 3 377,75 грн. на місяць.
ОСОБА_1 доказів, які б спростовували або ставили під сумнів цей розрахунок, не подала.
З документів щодо стану здоров'я ОСОБА_2 (протоколу дослідження та сторінок медичної картки, а. с. 33 34), випливає, що він потребує лікування, у зв'язку з чим у грудні 2018 р. ним було придбано ліки загальною вартістю 1 895,13 грн., у січні 2019 р. 412,90 грн., що підтверджується фіскальними чеками (а. с. 40, 68).
З наведеного випливає, що ОСОБА_2 не може надавати матеріальну допомогу (аліменти) своєму повнолітньому сину ОСОБА_3, у розмірі 2 500,00 грн., як про це просить ОСОБА_1 у позовній заяві.
При цьому Суд вказує, що як випливає з довідки про доходи та відрахування за 2018 р. ОСОБА_3, останній у 2018 . отримував доходи (оклад курсанта та разову грошову винагороду курсантам) (а. с. 59).
Ця обставина, з урахуванням наведеного вище положення частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, має суттєве значення для правильного вирішення справи.
Між тим, про цю обставину ОСОБА_1 не вказала у позовній заяві.
Крім того, ОСОБА_1 не вказала у позовній заяві відомостей про свій матеріальний стан, які, зважаючи на частину першу статті 182 Сімейного кодексу України, такж мають значення для правильного вирішення справи.
В таких діях ОСОБА_1 вбачається порушення частини другої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що учасники справи зобов'язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що аліменти, які має сплачувати ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, мають бути визначені у розмірі 800,00 грн. на місяць, що складає близько 42% від розміру прожиткового мінімуму в розрахунку на місяць для працездатних осіб на момент ухвалення рішення (1 921,00 грн.), що, з урахуванням раніше встановленої Судом обставини отримання ОСОБА_3 окладу курсанта та разової грошової винагороди курсантам, буде достатнім для задоволення частини його потреб.
Інша частини цих потреб, з урахуванням положень статті 141 Сімейного кодексу України (Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.), мають задовольнятись ОСОБА_1 (зі змісту позовної заяви випливає, що вона має певну можливість їх задовольняти).
Крім того, Суд, з урахуванням того, що саме такий розмір аліментів визнав ОСОБА_2, вважає, що сплата цих аліментів не призведе до суттєвих обмежень у задоволенні потреб ОСОБА_2, у власності якого після їх сплати залишатиметься близько 2 577,75 грн. на місць (3 377,75 грн. 800,00 грн.), що хоча і є меншим, ніж мінімальна заробітна плата у 2019 р. (4 173,00 грн.), проте є більшим прожиткового мінімуму в розрахунку на місяць для працездатних осіб на момент ухвалення рішення (1 921,00 грн.).
Статтею 201 Сімейного кодексу України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 192 і 194 197 цього Кодексу.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме: з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, підлягають стягненню аліменти у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.10.2018 р. і до припинення ним навчання в Національній академії внутрішніх справ, але ні більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 225,54 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Стягувати з ОСОБА_2 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 19.10.2000 р., у розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.10.2018 р. і до припинення сином навчання в Національній академії внутрішніх справ, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 225,54 грн.
5. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 14.02.2019 р.

Суддя В.В. Корбут