Справа №: 398/2680/18
провадження №: 2/398/197/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" лютого 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання дійсним договору міни та визнання права власності в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання дійсним договору міни квартири АДРЕСА_1 (Калініна) та житлового будинку №43 по вул. Культурній м. Олександрії Кіровоградської області, укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» 04 червня 1998 року за №220, та про визнання за позивачем права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 2017 року померла її матір ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з однокімнатної квартири по вул. Братська (Калініна), 30 кв. 43, в м. Олександрії Кіровоградської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі договору міни, укладеного 04 червня 1998 року. Однак, постановою Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 02 липня 2018 року позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що правовстановлюючий документ, на підставі якого спадкове майно належало спадкодавцю, не відповідає вимогам закону, оскільки укладений на універсальній товарній біржі та не посвідчений нотаріально. На теперішній час посвідчити угоду нотаріально неможливо, оскільки з трьох осіб, які уклали договір міни, живою є лише ОСОБА_2 Її матір ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли. Позивач зазначає, що сторони договору міни виконали свої частини угоди. Так її матір ОСОБА_3 звільнила будинок №43 по вул. Культурній в м. Олександрії для нових власників та поселилася в наданій їй квартирі №30 по вул. Братській (Калініна), 24 м. Олександрії. З 17 червня 1998 року по день смерті її матір була зареєстрована і постійно проживала в зазначеній квартирі, утримувала квартиру, укладала договори з надання комунальних послуг та оплачувала отримані послуги. Договір міни був зареєстрований ОСОБА_3 в КП «Олександрійське МБТІ». Після смерті матері позивач користується квартирою і несе витрати по її утриманню.

15 серпня 2018 року суддею Ковальовою О.Б. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 04 жовтня 2018 року (а. с. 24).

04 жовтня 2018 року підготовче судове засідання не відбулося в зв'язку з перебуванням судді Ковальової О.Б. у відпустці (а. с. 63).

16 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 16 січня 2019 року (а. с. 75).

19 грудня 2018 року на підставі розпорядження №816-р від 19 грудня 2018 року у зв'язку із звільненням у відставку судді Ковальової О.Б. здійснено повторний автоматичний розподіл судової справи, за результатами якого справа розподілена судді Авраменку О.В. (а. с. 87).

28 грудня 2018 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 лютого 2019 року (а. с. 88).

В судове засідання позивач та її представник не зявились, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, зазначила, що визнає позов та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник Олександрійської міської ради в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд без участі представника Олександрійської міської ради.

Дослідивши письмові докази у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини.

Судом встановлено, що 04 червня 1998 року укладено договір міни, відповідно до якого ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_4 і ОСОБА_2, з другої сторони, обміняли належний ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом жилий будинок з надвірними будівлями №43 по вул. Культурній міста Олександрії на квартиру АДРЕСА_2, належну ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Зазначений договір зареєстрований на УТБ «Інкопмарк-Контракт», реєстраційний №220 Договір міни нерухомого майна був зареєстрований в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації 08 червня 1998 року, що також підтверджується відповідною архівною довідкою та копією технічного паспорту на зазначену квартиру (а. с. 9, 10, 11 12).

ОСОБА_3 з 17 червня 1998 року по день своєї смерті 09 вересня 2017 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: вул. Братська (Калініна)АДРЕСА_3, що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» (а. с. 13) та з того часу несла витрати на утримання зазначеної квартири, що підтверджується повідомленням про надання субсидій та договором про надання послуг з теплопостачання (а. с. 14, 15 16).

Крім того, судом встановлено, що учасник угоди ОСОБА_4 помер 15 квітня 2003 року та його спадкоємцем є інший учасник угоди ОСОБА_2, яка є відповідачем у справі та визнала позов (а. с. 94 96).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Статтею 241 ЦК УРСР у редакції, що діяла на час укладення договору міни, передбачено, що за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (ст. 242 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Згідно з ст. 47 ЦК УРСР в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною.

Договір міни зареєстрований на біржі з дотриманням усіх норм чинного законодавства, які діяли на момент здійснення даної угоди та відповідали нормам Закону України «Про товарну біржу». Зокрема, стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції станом на день укладення договору передбачала, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На підставі ч. 4 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Враховуючи, що згода щодо істотних умов між сторонами договору міни була досягнута, сторони повністю виконали свої зобов'язання за договором, відсутність нотаріального посвідчення договору міни нерухомого майна обумовлена діючим на той час законодавством, а також приймаючи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 визнала позов, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання договору міни дійсним підлягає задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що 09 вересня 2017 року померла ОСОБА_3, підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 249752 (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира №30 у житловому будинку №24 по вулиці Братській м. Олександрії. За життя 09 жовтня 2007 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру ОСОБА_1 (а. с. 41, зворотна сторінка).

03 листопада 2017 року до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 звернулася ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини (а. с. 39 40). Відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3 (а. с. 43).

Постановою №1710/02-31 від 02 липня 2018 року державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4 після смерті ОСОБА_3 Причиною відмови вказано те, що наданий для оформлення спадщини договір міни, укладений 04 червня 1998 року без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення (а. с. 5).

Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є позивач, як її дочка. Інших спадкоємців відсутні.

Позивач, у відповідно до вимог ст. 1269 Цивільного кодексу України, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи 467-2017 до майна померлої 09 вересня 2017 року ОСОБА_3 (а. с. 39 55).

За змістом статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Позивач не наполягала на стягненні судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, з відповідачів

На підставі ст. ст. 47, 227, 241, 242 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. ст. 392, 1216 -- 1218, 1223, с. 5 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Козацька (Червоного Козацтва), 43 кв. 37, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Культурна, 43, РНОКПП НОМЕР_2), Олександрійської міської ради Кіровоградської області (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59, код за ) про визнання дійсним договору міни та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати дійсним договір міни, укладений 04 червня 1998 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт», зареєстрований за №220.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (Калініна) м. Олександрії Кіровоградської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 09 вересня 2017 року.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11 лютого 2019 року.

Суддя О.В. Авраменко