ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року м. Чернівці

справа № 717/1395/18

провадження №22-ц/822/183/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області у складі судді Туржанського В.В. від 22 листопада 2018 року,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що продовжує навчання.

Зазначала, що з 27 жовтня 1998 року з відповідачем перебувала у шлюбі, який за рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 червня 2006 року розірвано.

Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час донька є повнолітньою та продовжує навчання в університеті Казимира Великого м. Бидгощ Республіки Польща, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 гривень, щомісячно до досягнення нею 23 років.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчання, у розмірі 700 гривень, щомісячно, з 17 жовтня 2018 року і до закінчення донькою навчання. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду першої інстанції змінити, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 2000 гривень, щомісячно і до досягнення донькою 23 років.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано її доходів, яких не вистачає для належного утримання доньки. Через навчання доньки за кордоном вона потребує значних матеріальних затрат, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу так як є працездатним, займається підприємництвом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що на його утриманні знаходиться дружина, троє малолітніх дітей та непрацездатна мати, які також потребують значних матеріальних затрат. Також вказує на те, що не являється підприємцем та підприємницькою діяльністю не займається. Займає посаду голови Фермерського господарства, яке на даний час є неприбутковим. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення - без змін з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з тим, що донька відповідача потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням й врахувавши матеріальне становище та стан здоров'я відповідача, наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей та непрацездатної матері, дійшов висновку про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 700 гривень, щомісячно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що сторони з 27 жовтня 1998 року перебували у шлюбі, який за рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 червня 2006 року розірвано.

Від шлюбу у них є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Донька є повнолітньою та продовжує навчання в університеті Казимира Великого м. Бидгощ Республіки Польща, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Заявниця стверджує, що відповідач зобов'язаний та спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 гривень, щомісячно, а визначений судом першої інстанції розмір аліментів є недостатнім.

З приводу таких доводів заявниці слід зазначити наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16Сімейного кодексу України (далі - СК України), яка, зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно зі статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

За правилами частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати повнолітнього доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням в університеті, а отже існують правові підстави для стягнення з нього аліментів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на часткове визнання відповідачем позову, який погодився сплачувати аліменти у розмірі 500 гривень, щомісяця.

Визначивши розмір аліментів у 700 гривень, суд першої інстанції врахував обставини, зазначені у статті 182 СК України, зокрема, наявність у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей, обов'язок надавати допомогу непрацездатній матері, відсутність доходів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі.

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги про наявність у відповідача матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень, щомісячно є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка не посилалася на конкретні докази отримання відповідачем доходів, наявності у нього майна та майнових прав, витрат на придбання майна, які б свідчили про його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у більшому розмірі, ніж це визначив суд першої інстанції й такі докази у справі відсутні.

Доводи заявника щодо майнового стану відповідача ґрунтуються на припущеннях й спростовуються також доданою відповідачем до відзиву довідкою про його доходи за 2018 рік (а.с.52).

Отже, суд першої інстанції належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов правильного висновку про те, що повнолітня донька сторін у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, навівши обґрунтований розмір аліментів, врахувавши матеріальне становище сторін, їх стан здоров'я та сімейний стан, фактичну спроможність відповідача надавати допомогу на повнолітню доньку у розмірі 700 гривень, щомісячно.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вони зводяться в основному до обґрунтування розміру потреб повнолітньої доньки у зв'язку з її навчання.

На підставі наведеного та керуючись частиною 1 статті 375, статтею 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 18 лютого 2019 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк