ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6432/19 Справа № 187/1107/18 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року АТ "Укрсоцбанк" звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог АТ "Укрсоцбанк" посилалися на те, що 01 лютого 2007 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 105/6-9-7, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 74250 доларів США зі сплатою 12,7 відсотків річних з кінцевим терміном повернення - до 31 січня 2027 року, а ОСОБА_1 зобов`язався своєчасно сплачувати кредит та відсотки згідно графіка. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та відповідачами було укладено іпотечний Договір № 105/24-11-7 від 01 лютого 2007 року, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали в іпотеку банку належний їм на праві власності садовий будинок НОМЕР_1 загальною площею 282,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку № НОМЕР_1 для ведення садівництва площею 0,0572 га, розташовану на території КСТ "Райдуга" Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: .02.300.0150. Однак, ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, а тому станом на 23 квітня 2018 року утворилась заборгованість у сумі 103289,21 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 54634,02 доларів США та за відсотками - 48655,19 доларів США. Зазначали, що банк набув право вимагати стягнення заборгованості за рахунок предмету іпотеки, тому просили суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку площею 0,0572 га, цільове призначення - для ведення садівництва, кадастровий номер: .02.300.0150, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 № НОМЕР_1 та садовий будинок № НОМЕР_1 , загальною площею 282,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 105/6-9-7 від 01 лютого 2007 року у сумі 103289,21 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 54634,02 доларів США та за відсотками - 48655,19 доларів США. Крім того позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів судовий збір у сумі 40790,19 грн. (а.с.1-3).

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено з підстав пропуску банком строків позовної давності та з підстав необґрунтованості позовних вимог (а.с. 184-190).

З таким рішенням не погодився АТ "Укрсоцбанк", звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ "Укрсоцбанк" у повному обсязі (а.с. 197-203).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається 01 лютого 2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 Було укладено договір кредиту № 105/6-9-7, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 74250,00 доларів США зі сплатою 12,7 відсотків річних з кінцевим терміном повернення - до 31 січня 2027 року, а позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати кредит та нараховані відсотки згідно графіка (а.с. 4-7).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 01 лютого 2007 між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" і відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №105/24-11-7, посвідчений приватним нотаріусом Петриківського районного нотаріального округу Окатою Л.Г. за реєстровим № 152, відповідно до умов якого відповідачі передали в іпотеку банку належну їм на праві власності земельну ділянку № НОМЕР_1 для веденення садівництва площею 0,0572 га, кадастровий номер : .02.300.0150, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, КСТ "Райдуга" Єлизаветівської сільської ради, а також садовий будинок № НОМЕР_1 загальною площею 282,4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-12).

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору договір кредиту №105/6-9-7 від 01 лютого 2007 року, утворилась заборгованість, яка станом на 23 квітня 2018 року становить 103289,21 доларів США, і складається із заборгованості: за кредитом - 54634,02 доларів США та за відсотками - 48655,19 доларів США.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до підпункту 3.1 іпотечного договору від 01 лютого 2007 року у разі порушення іпотекодавцем 1 та/або іпотекодавцем 2 умов, визначених п.п. 2.1.1-2.1.14 іпотечного договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному п. 2.4.4 цього договору.

Згідно із пунктом 4.1 іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.5 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, на підставі рішення суду

Пунктом 4.5 кредитного договору від 01 лютого 2007 року передбачено, що в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Крім того, згідно з пунктом 7.4 кредитного договору, у разі настання обставин, визначених п. п. 3.2.3, 4.4., 4.5., 5.4. цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник ОСОБА_1 , у зв"язку з неналежним виконанням ним зобов"язань за кредитним договором, має заборгованість у сумі 103289,21 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом - 54634,02 доларів США та за відсотками - 48655,19 доларів США (а.с.24-27).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_1 перед банком існує заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка ним добровільно не сплачується.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, що останній платіж за договором кредиту № 105/6-9-7 позичальник ОСОБА_3 здійснив 23 січня 2012 року, а тому, за визначенням пункту 4.5 договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто - 23 березня 2012 року.

Оскільки строк виконання основного зобов`язання було змінено на 23 березня 2012 року, то саме з цього часу у банку виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом - 07 серпня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування кого просили відповідачі , звернувшись до суду першої інстанції із відповідною заявою (а.с.141-147).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про пропуск банком строку позовної давності.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі 504/1653/15-ц.

Однак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог банку не з підстав пропуску банком строку позовної давності, а у зв"язку з необґрунтованістю позовних вимог АТ "Укрсоцбанк", що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (п. 11 абз.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі").

Розглядаючи по суті даний спір та оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є доведеними, оскільки існує заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором у сумі 103289,21 доларів США, яка ними добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, однак, оскільки банком пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами та який має відраховуватися з 23 березня 2012 року, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог АТ "Укрсоцбанк" у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог АТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки зв"язку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді