Справа № 523/7572/19
Провадження №2/523/3324/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"16" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 12 травня 2015р. по 12 квітня 2019р. в розмірі 167 070,00грн., стягнення яких провадилось на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015р.

Позовна заява мотивована тим, що за вказаний вище період, в зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо утримання дитини та наявності суми заборгованості по сплаті аліментів на користь позивача, виникла підстава для нарахування пені на суму заборгованості з підстав передбачених статтею 196 СК України. Розрахунок розміру пені був проведений позивачем в розмірі одного відсотка від суми неплачених аліментів за кожен день прострочення сплати щомісячного розміру аліментів за весь період прострочення, та за представленим розрахунком позивача склав 167 070,00грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явилась, направила заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився без пожованих на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

За письмовою згодою позивача, в зв`язку з неповажною неявкою відповідача, належним чином сповіщеного, за відсутності відзиву на позову заяву, справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2015р. (справа №523/5682/15-ц) ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одночасно судом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були стягнуті аліменти в розмірі 500,00грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що з 12 травня 2015р. та по 12 квітня 2019р. відповідачем не було проведено жодної оплати аліментів, встановлених рішенням суду. Відповідач, в свою чергу, дані обставини не спростував, належні та допустимі докази, в якості спростування, суду не надав.

Отже, заборгованість по аліментам за період з 12 травня 2015р. по 12 квітня 2019р. склала 23 500,00грн.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 74 Закону України від21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно із частиною третьою статті 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.

У частині дев`ятій цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 1,2 статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, вказаною нормою з боржника за рішенням суду може бути стягнута пеня за умови доведеності його вини у виникненні заборгованості по аліментам.

Як було роз`яснено п. 22 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Проведений позивачем розрахунок пені за період затримки аліментів на суму 167 070,00грн. був проведений у відповідність до змісту ст.196 СК України, а саме за кожен прострочений місяць розраховувалось так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Такий розрахунок був проведений згідно правової позиції зазначеної у постанові від 25 квітня 2018 року (справа№ 572/1762/15-ц) ВП ВС, яка відійшла від правової позиції, висловленої у постановах ВСУ у справах № 6-94цс15, № 6-300цс16, 6-1554цс16.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлені судом фактичні обставини справи вказують на наявність вини ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по аліментам в період, за який позивач просить стягнути пеню, а відтак є достатні правові підстави для її стягнення.

Разом з тим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню в розмірі 23 500,00грн., тобто в розмірі, що не перевищує 100 відсоткам розміру заборгованості по аліментам, що відповідає вимогам ч.1 ст.196 СК України.

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Керуючись ст. ст.12,13,76, 200,206,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 12 травня 2015р. по 12 квітня 2019р. в розмірі 23 500,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16 вересня 2019р.

Суддя