Справа № 303/6005/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Волосенка Віктора Івановича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 серпня 2018 року у справі №303/6005/17 (Головуючий: Куцкір Ю.Ю.),

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 - Волосенко В.І. звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління національної поліції України в Закарпатській області, Головного управління державної казначейської служби України в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області в особі ліквідаційної комісії про відшкодування за рахунок органу державної влади матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Позов мотивує тим, що 02.03.2017 року в Свалявському районному суді представник прокуратури Закарпатської області відмовився від підтримки обвинувачення щодо неї. А суд закрив справу, виправдавши її у кримінальній справі №710/2934/12 за відсутністю складу злочину. Цьому передували незаконні обшуки, вилучення коштовних побутових приладів, тортури з боку працівників Свалявської міліції, наслідком яких, стали дочасні пологи та народження її другої дитини з вадами зору. 20.11.2010 року, без порушення кримінальної справи, слідчий Свалявського РВ УМВС в Закарпатській області ОСОБА_3. провів незаконний обшук на робочому місці ОСОБА_2 в «ІНФОРМАЦІЯ_1» в м.Сваляві. При цьому він вилучив 6 зовсім нових, придбаних лише 07.11.2010 року комп'ютерних центрів, які складалися з комп'ютера, рідкокристалевого монітору, клавіатури, мишки та з'єднувальних дротів-кабелів. До протоколу огляду місця події від 20.11.2010 року були внесені відомості про їх технічну справність та споживчу відповідність. Це коштовне майно було вилучено і направлено в Свалявський відділок міліції. В подальшому слідчий ОСОБА_3. їх оглянув та визнав речовими доказами по справі. 28.12.2016 року, під час чергового судового розгляду по справі №710/2934/12 позивач заявила клопотання про огляд речових доказів. І тут з'ясувалося, що замість 6 нових, придбаних 07.11.2010 року та справних комп'ютерних центрів Свалявський РВ УМВС в Закарпатській області направив в суд металобрухт, який не мав жодної споживчої вартості. Крім того, «речові докази» не містили ані шести рідкокристалевих моніторів, ані шести клавіатур разом з мишками. З'єднувальні дроти-кабелі теж були відсутні. Таким чином, відповідач своїми діями завдав ОСОБА_2 суттєвої матеріальної та моральної шкоди. До матеріальної шкоди належить: 6 нових, придбаних 07.11.2010 року, а вилучених 20.11.2010 року комп'ютерних центрів, які складалися з комп'ютера, рідкокристалевого монітору, клавіатури, мишки та з'єднувальних дротів-кабелів по ціні 14 200 гривень за комплект, а за шість комплектів 85 200 гривень; витрати на придбання поштових конвертів, паперу для письма та копіювання документів по справі та транспортні витрати. Разом матеріальні витрати становлять 86 980,91 гривень. Моральна шкода полягає у тому, що ОСОБА_2 втратила звичайний для неї спосіб життя. Жінку, як матір двох малолітніх дітей, змусили займатися не притаманними їй справами. Переживати та хвилюватися за вилучене майно, а потім розкрадене співробітниками міліції Свалявського району. Репутації позивача завдано суттєвої шкоди, оскільки вона займалася підприємницькою діяльністю, а відтак публічною справою, годувала цим сім'ю та через неправомірні дії відповідача втратила роботу. Позбулася «ІНФОРМАЦІЯ_1». Зазначала прямих матеріальних збитків через невикористаний, але проплачений на рік вперед патент. ОСОБА_2 отримала тяжку депресію, у якій перебуває і досі. Продовжує амбулаторне лікування, у період з 02 квітня по 22 липня 2017 року і до тепер. Стан здоров'я не відновився. ОСОБА_2 постійно переслідують головні болі, запаморочення. Після всебічного обстеження, лікарі дійшли висновку про необхідність покою, обмеженої професійної діяльності. Приписали додаткове харчування та санаторно-курортне лікування. ОСОБА_2 за цей час втратила більше 11 кг. ваги. Не може працювати. Ці обмеження викликали стрімке падіння доходів сім'ї з одного боку через втрату роботи, а з іншого через збільшення фінансових витрат на придбання ліків та фізіотерапевничого лікування. Для цього потрібно робити щомісячні курси масажу усього тіла. Оздоровлятися на свіжому повітрі та з застосуванням ліків, вітамінів, свіжих овочів, фруктів та чорного шоколаду. Щодня робити оздоровчу фізкультуру. Рекомендовані процедури вимушено гальмують підготовчі дії щодо обґрунтування позовів. Необхідність участі в судах у м.Свалява і м.Ужгород. З іншого боку у ОСОБА_2 через відповідача виникли проблеми у сім'ї. Оскільки через депресію вона не в змозі приділяти увагу дітям та чоловіку. За цих обставин не може якісно виконувати хатню роботу. Вона втратила і продовжує втрачати багато часу на відновлення репутації та душевної рівноваги, поновлення працездатності. Бо замість турботи про сім'ю змушена ходити по установам, збирати довідки та докази. Усі неприємності тривають протягом семи років. А це серйозний удар по здоров'ю. За увесь цей час відповідач навіть не спромігся поцікавитися самопочуттям ОСОБА_2. Не відшкодував жодної копійки. Крім того, ОСОБА_2 протягом семи років не могла виїхати за межі області на море чи на відпочинок бо перебувала під підпискою про невиїзд. Державні та релігійні свята ОСОБА_2 теж не могла святкувати через відповідача, поділяти успіхи старшої доньки у школі. Моральну шкоду оцінює у сумі 25 000 гривень.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15.08.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційні скарзі представник позивача Волосенко В.І. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта Волосенко В.І. просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Представник ГУ Державної казначейської служби України у Закарпатській області Дюдя О.Р. та представник Управління МВС України в Закарпатській області Чубелка О.Ю. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2017 року справа №710/2943/12 1/306/3/17 кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.176 КК України - закрито у зв'язку із відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (а.с.30, 31).

Згідно постанови Свалявського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2017 року речові докази: шість системних блоків вилучених 20.11.2010 року - власнику ОСОБА_2 В даній постанові також зазначено, що відповідно до протоколу огляду місця події від 20.11.2010 року та протоколу огляду предметів від 17.01.2011 року слідчим СВ Свалявського РВ ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3. було оглянуто та вилучено з приміщення «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 шість системних блоків (мають прямокутну форму, виготовлених з металу) персональних комп'ютерів, а саме: 1 - розмірами 425 мм, 180 мм, 420 мм, сірого кольору, 2 - розмірами 440 мм, 190 мм, 420 мм, сірого кольору та чорного кольору, 3 - розмірами 380 мм, 170 мм, 410 мм, сірого та чорного кольору, 4 - розмірами 430 мм, 180 мм, 420 мм, сірого та чорного кольору, 5 - розмірами 430 мм, 180 мм, 420 мм, сірого та чорного кольору, 6 - розмірами 480 мм, 180 мм, 420 мм, сірого та чорного кольору (а.с.32, 33).

Відповідно до довідки від 22.04.2016 року №17/1-1882-15 про прийняття і реєстрацію заяви та внесення відомостей до ЄРДР старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області І.Точок зазначено, що за результатами розгляду заяви від 21.04.2016 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366, ч.2 ст.365 та ч.2 ст.191 КК України, за фактами внесення слідчим СВ Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_3. завідомо неправдиві відомості до протоколів оглядів місця події від 20.11.2010 року та від 16.12.2010 року у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_2, а також за фактом розтрати (привласнення) службовими особами Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області вилучених у ОСОБА_2 під час огляду місця події 6 персональних комп'ютерів вартість понад 60 000 гривень (а.с.105).

У листі від 20.06.2017 року за №17/1-982-15 прокурора області В.Гаврилюка зазначено, що слідчим відділом слідчого управління прокуратури області розслідується кримінальне провадження №0000223 від 04.09.2016 року, предметом дослідження у вказаному кримінальному провадженні, за винятком іншого, є обставини розтрати службовими особами Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області речових доказів - системних блоків (а.с.106).

У відповідності до листа від 22.06.2017 року за №4828/106/26/3-2017 начальника Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області Повханич І.І. зазначено, що Свалявським відділенням поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області встановлено, що комп'ютери (системні блоки, монітори, клавіатури з комплектами шнурів), які вказані у заяві заявника в цілісності та в опечатаному вигляді (які були опечатані під час їх вилучення), були передані Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області до Свалявського районного суду, після чого Свалявський РВ УМВС України в Закарпатській області зняв з себе відповідальність за їх збереження. Також зазначено, що під час ліквідації Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області персональні комп'ютери та периферійні пристрої, які стосуються громадянки ОСОБА_2 до Свалявського відділення поліції Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області не передавались (а.с.106 на звороті).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності. Зокрема суд послався на те, що Державна казначейська служба України не була залучена у якості відповідача по справі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону № 266/94-ВР(стаття 1 зазначеного Закону).

Пунктом 2 статті 2 цього Законувстановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених ним, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження.

У наведених в статті 1 Закону № 266/94-ВР випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), у тому числі, майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт (пункт 2 статті 3, частина перша статті 4 цього Закону).

Статтею 11 Закону № 266/94-ВРвстановлено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

За змістом положень частини першої статті 12 зазначеного Закону розмір відшкодовуваної шкоди, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що у разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

З метою визначення порядку застосування Закону № 266/94-ВРзатверджено Положення, пунктом 6 якого встановлено, що суд, одночасно з копією ухвали про закриття кримінального провадження, направляє громадянинові повідомлення, в якому роз'яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав. Повідомлення складається за формою, що встановлена в додатку до цього Положення. У повідомленні зазначається перелік тільки тих вимог, на які цей громадянин має право претендувати.

Відповідно до частини 2 ст.4 Закону (266/94-ВР) майно, зазначене в п.2 ст.3 Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення.

Пунктом 14 Положення передбачено, що у випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред'являється до цього органу.

З зазначеною вимогою до вказаних органів громадянин має право звернутися протягом шести місяців після направлення йому повідомлення.

Розгляд зазначеної вимоги громадянина до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду провадиться в місячний термін і в порядку, передбаченому п.12 Положення.

Постанова органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури може бути оскаржена громадянином відповідному прокуророві.

Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Всупереч зазначеному, позивач не звертався з вимогою про відшкодування шкоди безпосередньо до органу з вини якого (згідно позовної заяви) втрачено вилучене майно (в даному випадку Управління поліції), і таке питання не вирішувалося шляхом винесення відповідної постанови. Тобто позивачем порушено порядок вирішення даного питання.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що вилучені органом досудового розслідування комп'ютери знищені чи втратили споживчу вартість, що унеможливлює їх повернення в натурі. В даному випадку, вказані комп'ютери знаходяться в приміщенні Свалявського районного суду на відповідному зберіганні в кімнаті речових доказів, що підтверджується листом від 13.11.2018 р. за №10951.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов'язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому в цивільному процесі відповідно до частини четвертої статті 58 ЦПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Згідно п.п.1) п.41 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року N845, ст.25 БК України, Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та судів.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, Державна казначейська служба України, взагалі не була залучена представником позивача Волосенко В.І. по даній справі в якості співвідповідача, що унеможливлює задоволення даного позову.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Волосенка Віктора Івановича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонногосуду від 15 серпня2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: