Справа № 185/8124/17
Провадження № 2/185/1004/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 лютого 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання

ВСТАНОВИВ

17 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, який 30.01.2018 року уточнив, та в якому просив суд, стягнути з ОСОБА_2, на його користь аліменти на його утримання в розмірі 80% від прожиткового мінімуму, який встановлюється діючим законодавством України для особи відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2017 року до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років, та допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за місяць.

В обґрунтування позову він зазначив, що ОСОБА_3 є його матір'ю, а батьком ОСОБА_4. 09.12.2015 року шлюб між його батьками було розірвано. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Він навчається на денному відділенні Коледжу економіки та бізнесу Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_5. Термін навчання у коледжі - з 01 вересня 2017 року по 28 червня 2019 року. У звязку із навчанням він ніде не працює, повністю знаходячись на утриманні свого батька ОСОБА_4 Він страждає на захворювання нервового характеру, що потребує додаткових витрат, повязаних з його лікуванням. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, є працездатною, у шлюб вступила після розлучення з його батьком, є неповнолітня дитина, народжена в новому шлюбі, а також його брат, ОСОБА_6, який отримує аліменти від батька - ОСОБА_4

23 лютого 2018 року заочним рішенням суду, вищезазначений позов задоволений частково, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі 1410 грн., починаючи з 17 жовтня 2017 року до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року по справі № 185/8124/17 скасовано, та справу призначено до розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх повністю задовільнити.

Відповідач в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки на її утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, та те, що її матір перебуває на лікуванні та потребує додаткових витрат.

Дослідивши письмові матеріали справи, відзив на позов та документи додані до нього, заперечення на відзив на позов та документи додані до нього, пояснення відповідача та позивача, та аналізуючи все у своїй сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що позивач є рідним сином відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження(арк.с.3), копією нотаріально завіреного договору про утримання та виховання дитини(арк.с.30-31) та показами відповідача даними у судовому засіданні, відповідно до яких остання не заперечувала цього факту. Відповідач змінила своє прізвище з «Димченко» на «Шаповалова», що підтверджується копією нотаріально завіреного договору про утримання та виховання дитини(арк.с.30-31) та копією паспорту відповідача(арк.с.64), де прізвище відповідача змінилося, проте імя(ОСОБА_2), імя по батькові(Вікторівна), дата народження(02.02.1975), та РНОКПП(НОМЕР_1) ідентичні. Гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2(Робоча), буд. 212, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання від 12.10.2017 року(арк.с.8) та копією паспорту позивача(арк.с.78-80), та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, кв.(кім.) 6 ГППО ЮМЗ ім. А.М. Макарова з 01.09.2017 року по теперішній час, що підтверджується копією довідок з ГППО ЮМЗ ім. А.М. Макарова. Позивач навчається з 01 вересня 2017 року та станом на 08.02.2019 року є студентом третього курсу Коледжу економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені ОСОБА_5, на денній формі навчання за державним замовленням, термін закінчення його навчання у цьому закладі 28 червня 2019 року, що підтверджується копією довідки Коледжу економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені ОСОБА_5 № 236 від 08.02.2019 року, а також отримує стипендію за період з вересня 2017 року по травень 2018 року загальною сумою 3620,00 грн., що підтверджується копією довідки про доходи від Коледжу економіки та бізнесу Дніпровського національного університету імені ОСОБА_5(арк.с.86). Позивач хворіє та має клінічний діагноз: енцефалоастеніческій синдром, з вираженим ангіоісазмом на резидуально-органічному фоні і частими непритомними пароксизмами, хронічна вертеброгенна недостатність, пубертатний гіпоталоміческій синдром, міопічний астигматизм, амбліопія обох очей, двостороння плоскостопість 3-4 ст., що підтверджується копіями виписок з історії хвороби, та актами дослідження стану здоровя, довідкою ЛКК(арк.с.9-19). Відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до відзиву на позов(арк.с.126-129), копії довідки про реєстрацію місця проживання № 64 від 02.02.2018 року(арк.с.55), клопотань відповідача, та пояснень відповідача даних в судовому засіданні. Відповідач офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки(арк.с.58). Відповідач має на своєму утриманні неповнолітніх дітей, а саме син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується копіями свідоцтв про народження(арк.с.130-131). Також судом встановлено, що 19.02.2018 року відповідач, а саме ОСОБА_2, РНОКПП:НОМЕР_1 придбала у свою приватну власність нерухоме майно квартиру № 49 за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 424, де розмір частки власності у неї становить 1/1, що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(арк.с.93-94).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки повнолітня дитина відповідача навчається у навчальному закладі на бюджеті на денній формі навчання, власного заробітку не має, оскільки навчається на денній формі навчання, хворіє та потребує додаткових витрат на це, та не доведено в судовому засіданні відповідачем зворотного. Оскільки відповідно до Сімейного кодексу України батьки у рівній степені беруть участь в утриманні як неповнолітньої дитини так і повнолітньої дитини, яка навчається, або продовжує навчання, а оскільки судом встановлено, що повнолітня дитина мешкає в гуртожитку наданому вищим навчальним закладом та отримує допомогу від батька, а тобто утримується в якійсь частині батьком, то дитина яка проживає окремо від батьків, має право й на утримання у вигляді отримання аліментів від матері дитини, а оскільки мати повнолітньої дитини яка навчається, не довела того, що у неї відсутній заробіток, або дохід, оскільки мати цієї дитини набула у власність нерухомість шляхом купівлі квартири у місті Павлограді, то відповідно до норм ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, не довела джерело походження коштів на купівлю цього нерухомого майна, але оскільки відповідач надав докази, щодо знаходження на її утриманні інших утриманців, а саме неповнолітніх дітей, а саме син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, суд не бере до уваги те, що мати відповідача знаходиться на лікуванні в КП «ДКПЛ»ДОР» і це потребує від відповідача додаткових витрат, оскільки додаткові витрати відповідач не чим їх не довів(відсутність платіжних документів на лікування та інше), а також не довів те, що мати відповідача знаходиться на її утриманні, окрім цього суд враховує те, що позивач отримує доходи за період з вересня 2017 року по травень 2018 року у вигляді стипендії загальною сумою 3620,00 грн., є працездатною особою, має можливість додатково заробляти, хоча й частково обмеженим у часі у звязку з тим, що знаходиться на денній формі навчання та має хвороби, які потрібно лікувати, та потребує допомоги не тільки від батька, а й від матері у вигляді аліментів, а тому є правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на його утримання, як повнолітньої дитини, що навчається, але в розмірі не 80% від прожиткового мінімуму, який встановлюється діючим законодавством України для особи відповідного віку, від всіх доходів відповідача, а у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно від доходу відповідача, що буде достатнім для участі його матері(відповідача) у допомозі позивачу, та що не протирічить положенням ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, оскільки прожитковий мінімум на працездатну повнолітню особу станом на дату розгляду цього позову становить з 1 січня 2019 року 1921 грн., де 50% від цієї суми становить 960,50 грн.

Суд ставиться критично до відзиву на позов на вищенаведених підставах.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки позивач відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, проте суд, як державний орган судової влади України поніс витрати при розгляді цієї судової справи, тому суд приходить до висновку, що витрати на судовий збір потрібно покласти на відповідача та стягнути їх на користь державного бюджету України, але в розмірі встановленому ЗУ «Про судовий збір» станом на день подачі позову, а тобто 640,00 грн.

Керуючись ст.76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі 1000.00 гривень щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2017 року та до закінчення ОСОБА_1 навчання 28 червня 2019 року.

В іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 640.00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду складено 19 лютого 2019 року.

Суддя: ОСОБА_8