Справа № 447/2150/18 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/811/2541/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Савуляка Р.В., Приколоти Т.І.,

секретаря - Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобомцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними договори дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0500 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 13.03.2017 року, та договір дарування земельної ділянки площею 0.0471 га, розташованої за адресою: Львівська обл., Миколаївський р-н, с.Дроговиж, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що оспорювані нею договори були укладені фіктивно з метою невиконання відповідачем ОСОБА_2 рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2017 року про стягнення з нього у її користь 261827 грн. 56 коп. майнової шкоди та 992 грн. 51 коп. судових витрат, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 11.07.2018 року, шляхом відчуження належного йому нерухомого майна, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу, своїй дочці ОСОБА_3

Разом із позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на вказане вище нерухоме майно, вартість якого не перевищує розміру боргу відповідача перед нею за рішенням суду, оскільки існують ризики повторного переоформлення майна на інших осіб, що в подальшому може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 10.09.2018 року заяву ОСОБА_5 задоволено.

В забезпечення позову у даній справі накладено арешт на житловий будинок (реєстраційний номер 230) та земельну ділянку, на якій він розташований, площею 0,0500 га., кадастровий номер НОМЕР_2, з належними до будинку господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0471га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, реєстраційний номер 230.

Ухвалу суду оскаржили відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі свого представника - ОСОБА_4, просять її скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено тієї обставини, чи дійсно вказане позивачем рішення суду знаходиться на примусовому виконанні і чи створює ОСОБА_2 перешкоди у його виконанні.

Зазначає, що 09.08.2018 року приватним виконавцем Меленчук В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56973722, а 22.08.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника, відповідно до якої з ОСОБА_2 стягується 20% його пенсії, а 08.10.2018 року ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця із письмовою заявою, в якій надав згоду на стягнення 30% його доходів з метою виконання рішення суду.

В судове засідання учасники справи не викликались, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення судових повісток-повідомлень, які вони отримали (а.с.86-89), причини неявки представника апелянтів у зв'язку з його участю в іншій справі, вказані у клопотанні про відкладення розгляду справи, колегія суддів визнала неповажними, клопотань від інших учасників справи не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.247 та ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.02.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 22.02.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п. 4, 10) роз'яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи наведені вище норми процесуального закону й те, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, яке є предметом укладених між відповідачами договорів дарування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову у даній справі в обраний позивачем і визначений судом в оскаржуваній ухвалі спосіб, оскільки вжиті заходи забезпечення стосуються предмета спору в даній справі, а невжиття цих заходів унеможливить поновлення порушених прав позивача та ефективний їх захист у випадку задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 10 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Савуляк Р.В.

Приколота Т.І.