Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 203/6164/15-ц

провадження № 61-18175св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 березня 2016 року у складі судді Казака С. Ю. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Лаченкової О. В., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», зараз акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 11 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 6 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення взятих на себе зобов`язань позичальник умови договору не виконував, допустив утворення заборгованості, яка станом на 31 серпня 2015 року становить 22 109,25 грн та складається із заборгованості за кредитом в сумі 6 599,77 грн, заборгованості із сплати процентів за користування кредитом в сумі 12 507,64 грн, заборгованості із сплати комісії за користування кредитом у сумі 1 472,83 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн, штрафу (процента складова) в сумі 1 029,01 грн, яку просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, зокрема, позивачем не надано доказів на підтвердження відкриття карткового рахунку, номеру кредитної картки, розміру кредитного ліміту, видачі кредитної картки.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 березня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись з рішенням районного суду, апеляційний суд зазначив, що Умови та Правила надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору не містять підпису відповідача, а тому відповідач не був ознайомлений з їх змістом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до статті 634 ЦК України, а тому висновки судів про те, що оскільки відповідачем не підписано Умови та Правила надання банківських послуг, а тому вони не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, - є необґрунтованими та не відповідають закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 11 вересня 2010 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій указано, що вона разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та ОСОБА_2 договір про надання банківських послуг.

Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6 600,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 31 серпня 2015 року становить 22 109,25 грн та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6 599,77 грн, заборгованості із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12 507,64 грн, заборгованості із сплати комісії за користування кредитом у розмірі 1 472,83 грн, штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн, штрафу (процента складова) в сумі 1 029,01 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У підписаній сторонами заяві позичальника від 11 вересня 2010 року, не зазначена процентна ставка, а також умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів).

У постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що в подібних правовідносинах неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11 вересня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04 листопада 2015 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна норма міститься й у ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII (частина шоста статті 81).

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 вересня 2010 року шляхом підписання заяви-анкети.

Вказані обставини правильно встановлені судами попередніх інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, де суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й суд апеляційної інстанції, правильно відмовив у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 штрафів у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 1 029,01 грн (процентна складова) у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 11 вересня 2010 року.

Крім того, є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для стягнення на користь банку 12 507,64 грн процентів за користування кредитом і 1472,00 грн заборгованості із сплати комісії за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11 вересня 2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд касаційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити, стягнути з боржника суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 6 599,77 грн. В іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 218,00 грн за подання апеляційної скарги та 1 461,60 грн за подання касаційної скарги, разом - 2 679,60 грн, слід стягнути з відповідача.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором від 11 вересня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 599,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () 1 218,00 грн за подання апеляційної скарги та 1 461,60 грн за подання касаційної скарги.

В іншій частині рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило