Справа № 203/1286/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_6

третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що 26.11.2018 року на пр.І.Мазепи в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ЗИЛ» н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mazda CX-7» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_1 , який працював на посаді водія в Комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, належний ОСОБА_3 автомобіль отримав механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2018 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «ЗИЛ» н/з НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна» згідно полісу №АМ/4298933. 27.11.2018 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов п.п.1,3 якого позивач набув права вимоги до осіб, відповідальних за заподіяння матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26.11.2018 року. Згідно звіту експерта автотоварознавця №4012/18/18 від 19.12.2018 року вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, визначена в розмірі 25137 грн. 16 коп., а вартість відновлювального ремонту в розмірі 42019 грн. 02 коп. 04.03.2019 року страховою компанією на рахунок СТО було перераховане страхове відшкодування в розмірі 24389 грн. 61 коп., чим частково задоволено майнові вимоги позивача. Фактичні витрати на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Mazda CX-7» н/з НОМЕР_2 склали 37817 грн. 12 коп. В зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням в сумі 13427 грн. 51 коп., франшизу в сумі 510 грн. та витрати за проведенні оцінки заподіяних збитків експертом автотоварознавцем в сумі 1100 грн., а всього стягнути 15037 грн. 51 коп. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

Представник відповідача в поясненнях під час судового розгляду та в письмовому відзиві проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивач не є власником транспортного засобу «Mazda CX-7» н/з НОМЕР_2 , не є особою чиї права порушені та не набув права звертатись до суду з вимогами про відшкодування на його користь заподіяної шкоди. Наданий акт прийому-передачі виконаних робіт не містить переліку виконаних ремонтно-фарбувальних робіт, використаних матеріалів. Крім того, автомобіль мав коефіцієнт фізичного зносу, з урахуванням чого експертом розраховувалась сума матеріальної шкоди, яка в повному обсязі була виплачена страховою компанією. Таким чином, вважав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених вимог.

Будучі належним чином повідомленим про день та час слухання справи 17.09.2019 року, представник відповідача до суду не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань по справі не надав. В зв`язку з чим, враховуючи положення ст.223 ЦПК України, стадію судового розгляду та надання представником відповідача раніше пояснень по справі та відзиву, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності представника відповідача.

Третя особа - ОСОБА_1 , під час розгляду справи в суді підтримав позицію представника відповідача.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що 26.11.2018 року на пр.І.Мазепи в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ЗИЛ» н/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mazda CX-7» н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який належить останньому.

Під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 працював на посаді водія в Комунальному підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради та безпосередньо виконував свої трудові обов`язки.

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2018 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно останнього за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди 26.11.2018 року, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З огляду на це, суд погоджується з доводами позивача, що саме Комунальне підприємстві «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради відповідно до ст.1172 ЦК України повинно нести відповідальність за шкоду, завдану з вини його працівника під час виконання ним трудових обов`язків.

Також з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «ЗИЛ» н/з НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна» згідно полісу №АМ/4298933.

Франшиза за вказаним полісом була встановлено в розмірі 510 грн.

27.11.2018 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір відступлення права вимоги. Виходячи із положень п.п.1,3 якого, а також положень ст.512 ЦК України, суд погоджується з доводами позивача про набуття ним права вимоги щодо відшкодування збитків, завданих ОСОБА_3 , як транспортного засобу «Mazda CX-7» н/з НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди 26.11.2018 року та відхиляє, як необґрунтовані, заперечення представника відповідача щодо не набуття позивачем ОСОБА_2 прав на звернення до суду з даним позовом.

Згідно звіту експерта автотоварознавця №4012/18/18 від 19.12.2018 року, складеного за замовленням ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mazda CX-7» н/з НОМЕР_2 , визначена в розмірі 25137 грн. 16 коп., а вартість відновлювального ремонту в розмірі 42019 грн. 02 коп.

Для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 .

На підставі заяви позивача про виплату страхового відшкодування, 04.03.2019 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» на рахунок СТО було перераховане страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, в сумі 24389 грн. 61 коп.

Згідно акту №4 від 07.03.2019 року прийому-передачі виконаних робіт, фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 37817 грн. 12 коп., які згідно квитанції від 27.03.2019 року були сплачені позивачем в сумі 13427 грн. 51 коп., з урахуванням перерахованої суми страхового відшкодування.

Згідно ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Частиною 1 ст.1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України №1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страхо-вик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, п.12.1 ст.12 зазначеного вище Закону встановлено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п.п.34.2,34.3,34.4 ст.34 Закону України №1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як встановлено судом ПрАТ «АСК «Інго Україна», де було застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі оціненої матеріальної шкоди, за виключенням встановленої франшизи в сумі 510 грн., шляхом перерахування коштів в сумі 24389 грн. 61 коп. на рахунок ФОП ОСОБА_4 .

Проте, вказаної суми страхового відшкодування не вистачило на покриття витрат позивача за проведений відновлювальний ремонт транспортного засобу, вартість якого склала 37817 грн. 12 коп.

В зв`язку з цим, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача франшизи в сумі 510 грн. та на підставі ст.1194 ЦК України різниці між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт транспортного засобу та виплаченим страховим відшкодуванням, з урахуванням стягнутої франшизи, в сумі 13427 грн. 51 коп.

В частині стягнення витрат в сумі 1100 грн. за проведення оцінки вартості заподіяних збитків, а саме: за складання звіту експерта автотоварознавця №4012/18/18 від 19.12.2018 року, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки згідно наданої до позову квитанції від 19.12.2018 року вбачається, що вказані витрати фактично було понесено ОСОБА_3 , за замовленням якого проводилась оцінка та складався звіт.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_2 не гуртуються на зазначеному вище звіті експерта автотоварознавця №4012/18/18 від 19.12.2018 року, оскільки ним заявлено вимоги про стягнення відповідно до ст.1194 ЦК України фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу, сплачених на рахунок ФОП ОСОБА_4 , з урахуванням вартості виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,988,990,1172,1187,1192,1194 ЦК України, ст.ст.6,12,22,29,34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-82,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (юридична адреса: 49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,119а, фактична адреса: 49064, м.Дніпро, вул.Сергія Нагояна,49, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП ОСОБА_5 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 13427 грн. 51 коп., франшизу в розмірі 510 грн., судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., а всього стягнути 14705 грн. 91 коп.

В частині стягнення витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в сумі 1100 грн. в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 20 вересня 2019 року.

Суддя С.Ю. Казак