Справа №: 398/2543/18
провадження №: 2/398/172/19
РІШЕННЯ
Іменем України

"12" вересня 2019 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі головуючого судді Ніколаєва М.В.,
з участю секретарів судового засідання Безкоровайної А.І., Василяки І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії, зобов`язання поновити на квартирному обліку, зобов`язання виплатити грошову компенсацію замість належної житлової площі,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:

- визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 лютого 2018 року, оформлене протоколом № 2, щодо перенесення дати постановки на квартирному обліку капітана запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи з 23 грудня 1993 року на 22 квітня 2010 року;

- зобов`язати житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити капітана запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи в пільговій черзі (право позачергового одержання житла) на отримання постійного житла з датою зарахування на квартирний облік 23 грудня 1993 року,

- зобов`язати житлово-побутову комісію військової частини НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_1 Національній гвардії України надати капітану запасу ОСОБА_1 на підставі заяви від 18 вересня 2017 року на отримання грошової компенсації замість належної житлової площі та нотаріальної згоди членів родини дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 , грошову компенсацію замість належної житлової площі.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що у період з 18 січня 1993 року по 16 жовтня 2004 року він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та був звільнений з військової служби у запас Збройних сил України згідно з наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 11 жовтня 2004 року № 87 о/с.
З 23 грудня 1993 року позивач та члени його сім`ї перебували в пільговій черзі (право позачергового одержання житла) на отримання постійного житла.

Житлово-побутова комісія військової частини НОМЕР_1 безпідставно ухвалила рішення від 08 лютого 2018 року, оформлене протоколом №2, яким, посилаючись на ст. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.), перенесла дату постановки на квартирному обліку позивача у складі родини 3 особи, з моменту погіршення житлових умов протягом 5 років, з 23.12.1993 року на 22.04.2010 року.

З вказаним рішенням позивач не погоджується, оскільки самостійно ним та членами його сім`ї штучне погіршення житлових умов не здійснювалось, а саме: шляхом проведення обміну займаного жилого приміщення за правилами, встановленими у ст. 79 Житлового кодексу Української РСР, займані ним разом із членами його родини житлові приміщення у гуртожитку військової частини НОМЕР_1 не псував та не руйнував, у приватній власності ні позивач ні члени його родини житлові будинки, квартири (частини будинків чи квартир) не мали та відповідно під час перебування на квартирному обліку відчуження придатного і достатнього за розміром будинку чи квартири (частини будинку чи квартири) не здійснювали.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення грошової компенсації замість належної житлової площі позивач зазначив, що на підставі Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 року № 728, 18.09.2017 року, на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ним було подано заяву на виплату грошової компенсації замість належної йому житлової площі, нотаріально посвідчені згоди дружини та сина від 20.09.2017 року, та всі документи за переліком п. 11 Порядку.

На підставі п. 12 Порядку, житлово-побутова комісія військової частини НОМЕР_1 зобов`язана розглянути його заяву про згоду на отримання грошової компенсації та прийняти рішення про її надання, а командир військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України затвердити це рішення житлової комісії, а тому вважає, що фактичне неприйняття житлово-побутовою комісією відповідного рішення призвело до порушення його права на одержання, за його згодою, грошової компенсації замість належної житлової площі.

21.09.2018 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 40- 51) із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. У відзиві зазначив, що житлово-побутова комісія військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не має цивільної процесуальної правоздатності та не має права бути відповідачем, оскільки не є юридичною особою.

Крім того, позивач дійсно перебував у черзі на отримання постійного житла з датою зарахування на квартирний облік 23.12.1993 року, але 08.02.2018 року за наслідками засідання житлово-побутової військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України останньому було перенесено дату зарахування на квартирний облік з 23.12.1993 року на 22.04.2010 року. Перенесення дати зарахування на квартирний облік було здійснено у зв`язку з тим, що позивач порушив п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.), так як він штучно погіршив житлові умови, а саме, будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 (жила площа 37 кв.м, зареєстрована 1 особа), 22.04.2005 року змінив місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (жила площа 11 кв.м, зареєстрована 1 особа).

У запереченні посилається на положення ст. 47 Житлового кодексу Української РСР, згідно яких норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Згідно ст. 48 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається КМУ і Федерацією професійних спілок України. Відповідно до рішення виконкому Кіровоградської обласної ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 29.12.1984 року № 626 норма середньої забезпеченості житловою площею в населених пунктах Кіровоградської області становить 7,8 кв.м.

Таким чином, вважає, що позивач спочатку поліпшив свої житлові умови, зареєструвавшись та почавши проживати зі своєю родиною за адресою: АДРЕСА_1 (де на одну особу приходилось 12,33 кв.м. з урахуванням дружини та сина), у зв`язку з чим втратив право вважатись таким, що потребує поліпшення житлових умов, а пізніше зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2 (де на одну приходилось 11 кв.м без урахування дружини та сина), чим штучно погіршив свої житлові умови, при цьому реально проживаючи зі своєю дружиною за попереднім місцем реєстрації.

Щодо правомірності перенесення дати постановки на квартирному обліку позивача, то відповідач у відзиві зазначає, що згідно протоколу № 2 засідання житлово-побутової комісії військової частини 2269 від 08.02.2018 року, перенесено дату постановки на квартирному обліку позивача у складі родини 3 особи, з моменту погіршення житлових умов протягом 5 років, з 23.12.1993 року на 22.04.2010 року, оскільки позивач у 2012 році здійснив саме обмін житла у розумінні п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.).

Стосовно стягнення грошової компенсації відповідач зазначає, що відповідно до ст. 48-1 Житлового кодексу Української РСР порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначається КМУ. Згідно п. 2 Постанови КМУ від 02.09.2015 року № 728 надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті. На 2018 рік у військової частини відсутні кошти для виплати даної компенсації. Крім того, згідно п. 12 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 року № 728, виплата даної компенсації неможлива без затвердження відповідного рішення Міністерством внутрішніх справ.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.08.2018 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду від 19.12.2018 р. № 791-р щодо призначення повторного атоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.12.2018р. справа №398/2543/18 (провадження №2/398/2041/18) розподілена судді Ніколаєву М.В.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.12.2018 року дану справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.08.2019 року у справі закрито провадження в частині вимог до житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав суду відповідь на відзив (а.с. 52-61) та письмові пояснення (а.с. 137-145), вважає безпідставними доводи відповідача щодо погіршення ним житлових умов, та пояснив, що з 01.11.1999 року разом з родиною проживав за договором найму у квартирі свого батька ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . В квітні 2005 року його батько висунув вимогу про розірвання договору найму цього житла. Саме з цих підстав, а також враховуючи, що командування військової частини НОМЕР_1 відмовилось надавати йому згоду на реєстрацію його місця проживання у гуртожитку військової частини за адресою: АДРЕСА_3 , мотивуючи тим, що позивач звільнений з військової служби та перебуває на пенсії, останній був вимушенний з 22.04.2005 року зареєструвати своє місце проживання у гуртожитку училища культури за адресою: АДРЕСА_2 . Адміністрація училища культури надала йому згоду на реєстрацію місця проживання у зазначеному гуртожитку оскільки його дружина ОСОБА_2 працювала у цьому навчальному закладі та мала право на забезпечення кімнатою для проживання у відомчому гуртожитку. З 22.04.2005 року по 11.09.2015 року позивач був зареєстрований у кімнаті гуртожитку училища культури за адресою: АДРЕСА_2 , а його дружина та син весь цей час були зареєстровані у кімнаті гуртожитку військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Починаючи з 11.09.2015 року та по теперішній час позивач разом з родиною зареєстровані у кімнаті гуртожитку військової частини НОМЕР_1 , де фактично і проживають. Таким чином, у період всього часу перебування на квартирному обліку позивач разом з членами родини вважається такими, що потребує поліпшення житлових умов, тому рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 є незаконним та порушує його право на одержання житла або, за його згодою, на отримання грошової компенсації замість належної йому житлової площі.

Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позові та просить задовольнити.
Представник Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд встановив наступне.

Систему нормативно-правових актів, що регулюють житлові відносини в Україні, складають: Конституція України, Житловий кодекс Української РСР (далі - ЖК УРСР), Цивільний кодекс України, Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» та інші закони, укази Президента України; постанови Кабінету Міністрів України та інші нормативно-правові акти.

Вирішуючи спір суд зазначає, що статтею 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту визначає та встановлює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цей Закон також гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до п.1, 9 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно з п. 2.1, п. 2.2, п. 2.13 Положення про порядок забезпечення житловою площею в Національній гвардії України (затверджено наказом Командувача Національної гвардії України № 315 від 12.11.1997 р.) військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов згідно з чинним житловим законодавством, мають право на прийняття на квартирний облік та одержання у користування житлового приміщення (окремої квартири на сім`ю) відповідно до чинного законодавства.

Військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини.

У рішенні вказуються дата взяття на облік, склад сім`ї, підстави для взяття на облік, вид черги на надання житлових приміщень (на загальних підставах, першочергово, позачергово), а у випадку відмови у взятті на облік - підстави відмови з посиланням на відповідну статтю житлового законодавства.

Датою взяття на квартирний облік вважається день, коли було ухвалено рішення житловою комісією військової частини про взяття на квартирний облік.

Військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у відставку за віком чи в запас за станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів залишаються на квартирному обліку при військовій частині або КЕЧ НГУ.

У п. 1.3, п. 1.4, п.3.1, п. 3.3, п. 3.21, п.4 Інструкції з організації, забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 278 від 28.07.2007 року) встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб житла, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, установлених законодавством.

Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до законодавства.

З метою дотримання вимог чинного законодавства при веденні обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу та використання житлової площі у військових частинах утворюються житлово-побутові комісії.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду та користуються правом позачергового одержання житла.

Житлові приміщення надаються військовослужбовцям, що перебувають на квартирному обліку, згідно з чергою, яка визначається часом узяття на облік або занесенням до списків на пільгове одержання житлової площі.

Судом встановлено, що у період з 18 січня 1993 року по 16 жовтня 2004 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та був звільнений з військової служби у запас Збройних сил України згідно з наказом Командувача внутрішніх військ МВС України від 11 жовтня 2004 року № 87 о/с (а.с. 67).
23 грудня 1993 року на засіданні житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 було прийняте рішення, оформлене протоколом № 10, у відповідності до якого військовослужбовець ст. лейтенант ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 та був включений у список черговиків на загальних підставах (а.с. 8-9).
Рішенням комісії, яке внесене до протоколу № 2 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2018 року перенесено дату постановки на квартирному обліку капітану запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи, з моменту погіршення житлових умов протягом 5 років, з 23.12.1993 року на 22.04.2010 року.

Рішення мотивоване тим, що позивач в період перебування на квартирному обліку порушив п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.), так як штучно погіршив житлові умови шляхом проведення обміну а саме, будучи зареєстрованим та проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 (жила площа 37 кв.м, зареєстрована 1 особа), 22.04.2005 року змінив місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (жила площа 11 кв.м, зареєстрована 1 особа).

Згідно ч. 1 ст. 35 ЖК УРСР та п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.) громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96 Житлового кодексу УРСР) (5464-10 ), не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.

З 01.11.1999 року позивач проживав за договором піднайму у квартирі свого батька ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.10.1999 року (а.с. 45), копією довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 15.11.2002 року (а.с. 46), копією договору піднайму житла (а.с. 142).

Згідно з ч. 2 ст. 159, ч. 3 ст. 168 ЖК України жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку. Договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім`ї.

З 22.04.2005 року по 2015 рік позивач був зареєстрований у кімнаті гуртожитку Олександрійського училища культури за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями довідок (виписок з домової книги про склад сім`ї та прописку), виданих Олександрійським училищем культури від 29.04.2005 року № 52 (а.с. 64), від 04.10.2006 року № 248 (а.с. 65), 09.11.2007 року № 200 (а.с. 50), 15.12.2008 року № 248 (а.с. 67), 22.10.2009 року № 143 (а.с. 69), 23.07.2012 року № 234 (а.с. 72), 05.02.2015 року № 72 (а.с 73).

З 13.04.2015 року дружина позивача ОСОБА_2 , 1972 р.н., та син ОСОБА_3 , 1995 р.н., зареєстрували своє місце проживання в гуртожитку військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями довідок (виписок з домової книги про склад сім`ї та прописку), виданих військовою частиною НОМЕР_1 від 13.04.2005 року № 294 (а.с. 63), 05.10.2006 року № 424 (а.с. 66), 07.11.2007 року № 537 (а.с. 48), 22.12.2008 року № 648 (а.с. 68), 23.10.2009 року № 713 (а.с. 70), 16.07.2012 року № 86 (а.с. 71), 26.03.2015 року № 515 (а.с.74).

З грудня 2015 року по теперішній час позивач разом із членами своєї родини дружина - ОСОБА_2 ,1972 р.н., син - ОСОБА_3 , 1995 р.н.,проживають і постійно зареєстровані в гуртожитку військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками про місце реєстрації і склад сім`ї, виданих Військовою частиною НОМЕР_1 від 24.12.2015 року № 729 (а.с. 75), 16.12.2016 року № 203 (а.с. 70), 27.09.2017 року № 343 (а.с. 24).

Відповідно до архівної довідки КП «ОМБТІ» № 170 від 21.09.2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не приймали участі у приватизації по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 97443531 від 15.09.2017 року, № 97998968 від 21.09.2017 року, № 98000686 від 21.09.2017 року за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 21-23).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач та члени його сім`ї були власниками нерухомого майна.

Враховуючи наведене, суд вважає, що погіршення житлових умов з боку позивача не відбулося.

Пунктом 13 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень» (Постанова № 470 від 11.12.1984 р.) передбачено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються не лише громадяни, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок, а і громадяни, які проживають у гуртожитках (п.п.6 п. 13 Правил).

Крім того, пунктом 14 цих Правил встановлено, що такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються також учасники бойових дій та учасники війни.

Пунктом 7 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осі та їх соціальний захист" від 24.03.1998 № 203/98-ВР, встановлено, що ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги: першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 від 22.06.2015 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 13).
Враховуючи наведене, позивач також вважається таким, що має право на поліпшення житлових умов як учасник бойових дій.

За наведених обставин рішення відповідача щодо перенесення черговості ОСОБА_1 , членів його родини є незаконним, а його право підлягає захисту шляхом поновлення ОСОБА_1 та членів його родини в пільговій черзі (право позачергового одержання житла) на отримання постійного житла з датою зарахування на квартирний облік 23 грудня 1993 року. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача грошової компенсації замість належної житлової площі судом встановлено наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 728 затверджено Порядок визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

Згідно з пунктом 2, дія цього Порядку поширюється на осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості використання на військовій службі, та членів їх сімей.

Пунктом 3 цього Порядку військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

З позовної заяви вбачається, що 18.09.2017 року позивачем командиру військової частини НОМЕР_1 подано заяву на виплату грошової компенсації замість належної йому житлової площі, нотаріально посвідчені згоди дружини та сина від 20.09.2017 року (а.с. 25 -27), однак, згідно п. 12 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою КМУ від 02.09.2015 року № 728 (далі - Порядок), виплата даної компенсації неможлива без затвердження відповідного рішення Міністерством внутрішніх справ.

З положень пункту 13 Порядку вбачається, що в даному випадку грошова компенсація за належне військовослужбовцям та членам їх сімей для отримання жиле приміщення повинна здійснюватись Міністерством внутрішніх справ шляхом перерахування коштів на поточний рахунок особи, що має право на її отримання.

Відповідачем не розглядалось питання про надання компенсації позивачеві та відповідне рішення з цього приводу не приймалось.

Таким чином, вимога позивача про стягнення грошової компенсації замість належної житлової площі є передчасною та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1409,60 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 лютого 2018 року, оформлене протоколом №2, щодо перенесення дати постановки на квартирному обліку капітана запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи з 23 грудня 1993 року на 22 квітня 2010 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити капітана запасу ОСОБА_1 у складі родини 3 особи в пільговій черзі (право позачергового одержання житла) на отримання постійного житла з датою зарахування на квартирний облік 23 грудня 1993 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1409,60 грн.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , Код .

Повне судове рішення складено 20 вересня 2019 року.

Суддя М.В.Ніколаєв