МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/2602/19
Пр. № 6/521/105/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Романюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3,

встановив:

У лютому 2019 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський М.М. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначив, що на виконанні приватного виконавця знаходиться виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси виданий 10 липня 2013 року по справі № 1522/26686/12 щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь Кредитної спілки «Меркурій» в сумі 133676,02 грн.

Зазначив, що 31 травня 2018 року стягувачем КС «Меркурій» було подано заяву про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси.

Вказав, що 01 червня 2018 року ним було відкрито виконавче провадження ВП № 56517799 та зобов'язано боржника виконати вимоги виконавчого документу сплативши борг на депозитний рахунок виконавця, а також зобов'язано подати декларацію про доходи та майно. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою зазначеною у виконавчому документі.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження постановою ВП № 56517799 виконавцем було накладено арешт на все майно яке підлягає державній реєстрації та належить боржнику на праві власності та направлені відповідні запити до реєструючих установ для з'ясування майнового стану боржника.

Також, 11 червня 2018 року та 21 червня 2018 року державним виконавцем було здійснено виходи за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1, в ході яких провести перевірку не представилося можливим, оскільки квартира була зачинена, двері ніхто не відчинив, про що виконавцем були складені акти.

На момент складання подання, боржником вимоги виконавчого документу не виконано, грошові кошти не сплачено, вимога виконавця, щодо подачі декларації про доходи та майно боржником проігноровано у повному обсязі.

Згідно з довідками реєструючих установ, отриманих приватним виконавцем, будь- якого іншого майна зареєстрованого за Боржником (великовантажної, сільськогосподарської техніка, плавзасобів та ін.) та на яке можливо звернути стягнення не зареєстровано.

Відповідно до Інформаційної довідки отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 липня 2018 року за № 129476468 за боржником на праві власності зареєстровано частина нерухомого майна, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Зазначив, що з метою повного та фактичного виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси, йому необхідно звернути стягнення та провести опис та арешт майна яке на праві власності належить боржнику та знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка є приватною спільною частковою власністю з громадянином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1 якому належить 2/3 частини вищезазначеної квартири, який також є боржником за виконавчим провадженням ВП № 54402580 з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2016 року по справі № 522/5322/15-ц, яке знаходиться в даний момент на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та на нерухоме майно якого виконавцем також звернуто стягнення.

Посилаючись на вищевикладені обставини, приватний виконавець просив суд дозволити йому примусове проникнення до житлового приміщення яке належить боржнику ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) на праві власності з метою проведення виконавчих дій, а саме: проведення опису й арешту майна яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Приватний виконавець Долинський М.М. в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, надав до суду клопотання, згідно якого підтримав подання, просив суд його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського М.М. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Згідно ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця знаходиться виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси виданий 10 липня 2013 року по справі № 1522/26686/12 щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь Кредитної спілки «Меркурій» в сумі 133676,02 грн.

Встановлено, що 01 червня 2018 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП № 56517799 та зобов'язано боржника виконати вимоги виконавчого документу сплативши борг на депозитний рахунок виконавця, а також зобов'язано подати декларацію про доходи та майно. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів подання вбачається, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження, постановою ВП № 56517799 виконавцем було накладено арешт на все майно яке підлягає державній реєстрації та належить боржнику ОСОБА_3 на праві власності та направлені відповідні запити до реєструючих установ для з'ясування його майнового стану.

Встановлено, що 11 червня 2018 року та 21 червня 2018 року приватний виконавцем було здійснено виходи за адресою реєстрації боржника: АДРЕСА_1, в ході яких провести перевірку не представилося можливим оскільки квартира була зачинена, двері ніхто не відчини про що виконавцем були складені акти.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України від 04 червня 2018 року № боржник ОСОБА_3 не має відкритих банківських рахунків та не має джерел доходів.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 07 червня 2018 року №№ , боржник ОСОБА_3 пенсію не отримує та не працює.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру МВС України від 02 червня 2018 року за № 0- за боржником ОСОБА_3 автотранспортні засоби не зареєстровані.

Згідно листа ВАДР ГУ ДМС України в Одеській області, боржник ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з довідками реєструючих установ, отриманих приватним виконавцем, будь- якого іншого майна зареєстрованого за Боржником (великовантажної, сільськогосподарської техніка, плавзасобів та ін.) та на яке можливо звернути стягнення не зареєстровано.

Відповідно до Інформаційної довідки отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 липня 2018 року за № 129476468 за боржником ОСОБА_3 на праві власності зареєстровано частина нерухомого майна, а саме: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що також підтверджується відповідною довідкою КП «БТІ» ОМР від 04 липня 2018 року за вих. № 5463- 14/524.

Судом встановлена, що інші 2/3 частин вищевказаної квартири належать ОСОБА_4, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 лютого 2019 року

Приватний виконавець надав до суду копію постанови старшого державного виконавця Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 07 серпня 2017 року про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_4 на виконання виконавчого листа №522/5322/15-ц, виданого 12 лютого 2016 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми у розмірі 70502,95 грн.

Згідно ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Згідно п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Судом встановлено, що з наданих до подання матеріалів приватного виконавця не вбачається, що боржник ухиляється від виконання вимог виконавця про надання можливості провести огляд та опис майна. Відсутні докази того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, а також підтвердження отримання постанов виконавця, що долучені до матеріалів подання. Також, з актів приватного виконавця не слідує, що ОСОБА_3 відмовився від проведення виконавчих дій, оскільки у актах вказано, що двері ніхто не відчинив. До того ж такі акти були складені 11 червня 2018 року та 21 червня 2018 року.

Крім того, суд враховує, що іншим співвласником квартири АДРЕСА_1, окрім боржника, відносно якого приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, є ОСОБА_4, який не є боржником у ВП № 56517799.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власників будинку (квартири) та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. 30 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд

ухвалив:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: О.М. Сегеда