Справа 237/4751/17
Номер провадження 2/237/67/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.19 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.,

при секретарі Лахно Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Мар`їнської райдержадміністрації Донецької області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду із позов до відповідача, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позові посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 11 червня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем. Вказує, що відповідач не несе витрат на організацію відпочинку дитини, організацію літнього відпочинку та його оздоровлення, не покупає сину одяг, взуття, необхідного приладдя для розвитку. Син не отримує від батька подарунки на дні народження. Відповідач з квітня 2011 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про дитину, не бере участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не виявляє до неї батьківської турботи та уваги, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позивач офіційно працює та має достатню заробітну плату для оплати будь-яких потреб сина. Позивач позбавлена можливості повноцінно оздоровлювати сина за кордоном, а також відвідати близьких, які теж проживають за кордоном.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог.

Відповідач в судовое засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечує, в своїх запереченнях вказав, що хоче бачитися з сином, аліменти передає з рук в руки, не хоче, щоб його позбавляли батьківських прав.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, просила суд розглядати справу у їх відсутність, надала суду витяг з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 13.02.2019 року.

Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, в якій вказано вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків.

Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як встановлено судом, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с. 6). Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області № 2-533-1064-2012 від 11 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 9).

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області № 2-533-1063-2012 від 02 липня 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітної плати та інших доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісяця, починаючи з 06 квітня 2012 року (а.с. 10).

В матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2/533/1063/12 від 25.11.2016 року, виданого Мар`їнським районним судом Донецької області, наявна заборгованість з грудня 2016 року по березень 2019 року складає 49694,75 гривень (а.с. 54).

Згідно витягу з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 13 лютого 2019 року Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області, комісія з питань захисту прав дитини немає можливості надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з відсутності підтверджуючих документів про невиконання ним батьківських обов`язків та не проживання його на території району (а.с. 56).

В запереченнях на позовну заяву про позбавлення батьківських прав, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , хоче бачитися з сином, приходити постійно, аліменти передає з рук в руки (а.с.57).

Згідно ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Разом із тим, відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд критично ставиться до висновку, який не містить жодних об`єктивних даних стосовно суті питання та даних щодо наявності чи відсутності винних дій в ухиленні батька від виховання дитини, в ньому не зазначається доцільності втручання в життя дитини шляхом позбавлення батька батьківських прав та висновків про те, яким чином позбавлення батьківських прав захистить інтереси дитини.

Відповідно до п.п. 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Під час розгляду справи, судом не встановлено, що відповідач є особою, яка саме ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини, суд дійшов до висновку про те, що вказані вище доводи та посилання не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки не є беззаперечними доказами ухилення батька від виконання своїх обов`язків з виховання дитини на момент звернення до суду та застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав є безпідставним і не буде відповідати інтересам малолітнього ОСОБА_2 та не сприятиме позитивному результату в його житті.

Керуючись ст.ст. 10,11,15, 60, 130, 169, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.19 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, Декларацією прав дитини, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Мар`їнської райдержадміністрації Донецької області про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Сенаторов