Ухвала

Іменем України

23 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 752/13877/15-ц

провадження № 61-9393ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду у складі колегії судді: Семенюк Т. А., Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., від 23 травня 2019 року про відмову у задоволені клопотання про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року відкрито провадження у даній справі.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив позовну заяву залишити без розгляду, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано час для сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 04 січня 2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року залишено без змін.

20 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2016 року, посилаючись на те, що ухвали Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року, 04 січня 2016 року та 27 січня 2016 року є незаконними, незаконною є вимога щодо сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2016 року відмовлено.

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року про відмову у задоволені клопотання про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2016 року у вказаній вище справі.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Крім того, положення ст. 270 ЦПК України визначають саме порядок ухвалення додаткового рішення суду, а не судового рішення. Тобто, в порядку, визначеному цією статтею, додаткове рішення суду може бути ухвалено додатково до рішення суду, яким закінчено розгляд справи. Тому в даному випадку ухвалення додаткового судового рішення нормами процесуального закону не передбачено.

Доводи касаційної скарги про наявність процесуальних порушень при розгляді судом апеляційної інстанції вказаної цивільної справи не мають підтвердження, а ті ж, що мають місце, носять формальний характер і не вплинули на результат.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення до ухвали Київського апеляційного суду від 27 січня 2016 року, про що постановив ухвалу.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційних скарг, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційних скарг матеріалів убачається, що вони є необґрунтованими, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень статті 270 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в них доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Одночасно роз`яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 390,пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 травня 2019 року про відмову у задоволені клопотання про ухвалення додаткового рішення до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 січня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарг матеріали повернути заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Кривцова

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник