РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2019 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Верніка В.М.

із участю : - секретаря Росовській О.Ю.,

- позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , із участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області, - про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 19.07.2018 року звернулися до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до ОСОБА_3 . У позовній заяві позивачі виклали наступну позицію. Вони удвох є власниками квартири АДРЕСА_1 . У цій квартирі в теперішній час зареєстровані відповідач у справі ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4 . Відповідач разом з сином у 2014 поїхали на постійне проживання до Фрнції та упродовж п`яти років жодного разу не приїздили до України. Жодних перешкод у користуванні вказаною квартирою відповідачу не створювалось. Позивачі внаслідок реєстрації у належній їм квартирі відповідача та її малолітнього сина наразі не мають змоги оформити субсидію на оплату комунальних послуг, самостійно оплатити які їм вкрай важко. Також надалі вони планують продаж даної квартири, придбавати яку потейнційні покупці не бажають через реєстрацію в ній інших осіб. Просили визнати ОСОБА_3 , 1989 року народження, та її малолінього сина ОСОБА_4 , 2012 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю в ній понад один рік без поважних причин (а.с.3-4, 38-39).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 30.07.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 09.08.2019 року відкрито провадження у даній справі, та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників та свідків; зокрема відповідача ОСОБА_3 викликано у спосіб розміщення оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України".

Відповідачу ОСОБА_3 також направлялась копія ухвали про відкриття провадження в справі за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою їх місця проживання (а.с.44), за наслідком чого відзиву на позовну заяву чи інших клопотань відповідача судом не отримано.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги та просили задоволити їх позов з викладених у ньому обгрунтувань. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4 були зареєстровані у спірній квартирі за згодою їх померлого наразі сина на прохання його друзів. Жодного дня відповідач та її син у даній квартирі не мешкали та не повідомляли ні в який спосіб про свій намір у ній проживати.

Відповідач ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4. за її належним викликом в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не представила, клопотань про відкладення судового розгляду з поважних причин не подала, що втім не перешкоджає розгляду справи.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Жмеринської міської ради також не з`явився за викликом до суду, попередньо подав заяву щодо проведення розгляду справи без його участі; додатково вказав, що вимоги позовної заяви вважає обнрунтованими та законними.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона з 2009 року постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_2 на одній сходовій клітині з її помешканням в даному будинку, яка належить позивачам, вона ніколи не бачила ОСОБА_3 та не знає такої особи. У даній квартирі вона, свідок, інколи буває, там проживає лише позивач ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що відповідач у даній справі ОСОБА_3 є невісткою, а син відповідача - ОСОБА_4 є її, свідка, онуком. Зауважила, що останній в теперішній час має прізвище " ОСОБА_4 " згідно встановленого його батьківства. ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 ніколи не проживали у належній позивача квартирі, вони обидва після їх реєстрації в ній у 2015 року одразу виїхали до Франції, де постійно проживають дотепер.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, згідно копій свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.06.2019 року (а.с.7), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.07.2019 року (а.с.8) позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках належить право приватної власності по 1/2 частині кожній на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей, що містяться у домовій книзі, а також згідно повідомлення виконкому Жмеринської міської ради від 31.07.2019 року зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_3 , окрім позивача ОСОБА_1 вказані відповідач ОСОБА_3 та малолітній син останньої - ОСОБА_4 з 27.01.2015 року (а.с.16-18,31).

Згідно акту від 09.07.2019 року комісією КП "Жмеринкакомунсервіс" м.Жмеринка при обстеженні місця проживання позивача ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 встановлено, що за вказаною адресою зареєстровані, проте не проживають з 2014 року відповідач у справі ОСОБА_3 , 1989 року народження, та її син ОСОБА_4 , 2012 року народження (а.с.5).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Згідно положень ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Обставин щодо створення відповідачу та її малолітьому синові будь-яких перешкод у проживанні в спірному житловому приміщенні або про поважність причин власної відсутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заявлено.

Враховуючи наведене та вимоги діючого законодавства, а також те, що позивачі, як власники нерухомого майна мають право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідач із її малолітнім сином створюють позивачам перешкоди у здійсненні ними свого права вільного користування та розпорядження особистим нерухомим майном та позбавляють можливості використовувати належну їм квартиру за власним розсудом, наразі ніхто з відповідача ОСОБА_3 чи її неповнолітнього сина ОСОБА_4 не є співвласником даного житлового приміщення, а також фактично відсутніі у зазначеному будинку терміном понад один рік, поважності причин чого суду ніким не повідомлено, сукупність встановлених обставин чого визначає застережені законом підстави визнання відповідача та її неповнолітнього сина особами, які втратили право користування спірною квартирою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивачів стягненню на користь позивача ОСОБА_1 з відповідачаОСОБА_3 підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 768,40 грн. (а.с.1) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.41 Конституції України, ст.317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.12,13, 81, 141, 223, 259, 264, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особами, які втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_3 ) судові витрати із сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайоннй суд Вінницької області.

Повне судове рішення було складено 23.09.2019 року.

Суддя Вернік В.М.