23.09.2019 Єдиний унікальний номер 205/8088/19
Єдиний унікальний номер: 205/8088/2019
Номер провадження: 2-о/205/170/2019
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Мовчан Д.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпропетровська єврейська релігійна громада, про внесення змін у відповідні графи актових записів цивільного стану,-

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2019 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпропетровська єврейська релігійна громада, про внесення змін у відповідні графи актових записів цивільного стану.

Фактично матеріали вказаного провадження були передані судді із канцелярії суду 19 вересня 2019 року.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя доходить висновку, що у відкритті окремого провадження за вказаною заявою необхідно відмовити з огляду на нижченаведене.

1. Пленум Верховного суду України у своїй постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», звернув увагу судів, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Тобто, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не про приведення у відповідність актових записів, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер.

В даному випадку у заяві заявник просить суд внести зміни у відповідні графи актових записів: у свідоцтві про народження НОМЕР_1 та шлюб НОМЕР_2 , його батька ОСОБА_2 з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_1 по батьку, та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; в своє свідоцтво про народження НОМЕР_3 в графу «відомості про батька» в частині зміні національності з «українець» на «еврей»; провести зміни у свідоцтві про смерть НОМЕР_4 його діда ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту заяви вбачається, що заявник, звергаючись до суду з даною заявою фактично хоче становити факт національності його діда, а також, внести зміни до їх актових записів, оскільки факт родинних відносин між батьком заявника та дідом встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2018 року.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Зазначені норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Отже, законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів та порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності до певної національності та внесення змін до актових записів цивільного стану.

Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним, але доповнюватися він може лише законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 315 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, згідно зі ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності. Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року було затверджено Положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, якими не передбачено зазначення національності громадян у вказаних документах.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

В зв`язку з цим, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 315 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Такі ж роз`яснення є у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до яких не можуть бути встановлені в судовому порядку факти належності до певної національності.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

2. Суд також вказує на ту обставину, що заявник повторно звертаються до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даною заявою. За наслідками розгляду аналогічної заяви від 09 вересня 2019 року, 02 вересня 2019 року та 2018 року судом були вже винесені ухвали про відмову у відкритті провадження.

Одночасно із цим, заявнику було роз`яснено його право на звернення до суду з позовом в порядку позовного провадження. Однак, отримавши останню ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2019 року про відмову у відкритті провадження, заявник повторно звертається суду із аналогічною заявою.

3. З огляду на вищенаведені обставини та вимоги процесуального законодавства, суддя вважає, що заявнику слід відмовити у відкритті провадження у даній цивільній справі за його заявою, роз`яснивши, що він вправі звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд враховує що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу суд звертає увагу заявника на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, у якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.2 ст.186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.186, 258-261, 272, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпропетровська єврейська релігійна громада, про внесення змін у відповідні графи актових записів цивільного стану.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами не пізніше наступного дня після її постановлення.

3. Роз`яснити заявнику, його право на звернення до суду з відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Ухвала бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.В. Мовчан