У Х В А Л А

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 755/7426/17

провадження № 61-3169ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі -ПАТ «Альфа-Банк», Банк) про зобов'язання вчинити певні дії.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 31 жовтня 2007 року між ним та ПАТ «Альфа-Банк укладено кредитний договір, за умовами якого він зобов'язався повернути Банку кредит та сплачувати відсотки за користування наданим кредитом. Згідно умов кредитного договору передав Банку в заставу рухоме майно (транспортний засіб).

Посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року у справі №755/16876-15-ц відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Дельта-Банк» до нього про стягнення заборгованості, встановлено обставини відсутності заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором, вважав, що зобов'язання за кредитним договором ним виконано у повному обсязі.

За наведених обставин, просив зобов'язати Банк подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення приватного обтяження №5952819 від 01 листопада 2007 року і виключення його з реєстру.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк задоволено.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року скасовано та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Компенсовано ПАТ «Альфа-Банк» за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 960 грн.

Скасовуючи заочне рішення районного суду та відмовляючи в позві, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором та припинення правовідносин між сторонами з цих підстав.

10 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення ОСОБА_1 посилається на те, що постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року отримано ним лише 11 січня 2019 року, про що свідчить відомості з офіційного сайту «Укрпошти» та роздруківки з ідентифікатором пошуку, якій міститься у конверті відправлення - 331.

Враховуючи те, що вказані заявником обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку підлягає задоволенню.

Касаційна скарга скаржника мотивована тим, що апеляційний суд скасовуючи заочне рішення районного суду та відмовляючи в позові дійшов до необґрунтованого висновку, а саме, що винесення оскаржуваної постанови вплинуло на реалізацію його права власності. Оскільки транспортний засіб продовжує перебувати під приватним обтяженням, внаслідок чого ОСОБА_1 позбавлений права розпоряджатися ним. Крім того, вважає, що існує рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року у справі №755/16876-15-ц, яким встановлені фактичні обставини справи та встановлено, що в нього перед банком не існує заборгованості.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими обставинами справи, спір виник між сторонами з кредитного договору, в якому погоджено умови щодо передання в заставу транспортного засобу, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суд апеляційної інстанції ухвалив рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко