Справа № 161/2238/18
Провадження № 2/161/315/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ Приватбанк про визнання поруки припиненою.

Свій позов обґрунтовує тим, що ним з Волинським головним регіональним управлінням Приватбанк укладений договір поруки № МЗ-75 від 21.08.2008р. з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № МЗ-75 від 21.08.2008р., укладеним між ЗАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_4 Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2011р. у справі № 2-6086/11 солідарно стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № МЗ-75 від 21.08.2008р. у розмірі 30583,73 доларів США. Позивач одночасно вказує на наявність рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2010р. у справі № 2-389/10 за позовом КБ Приватбанк до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором № МЗ-75 від 21.08.2008р.та договором поруки № МЗ-75 від 21.08.2008р. Відповідно до даного рішення заборгованість за кредитним договором № МЗ-75 від 21.08.2008р. станом на 08.05.2009р. становить 19930,44 доларів США. Покликаючись на наведене, ОСОБА_3 вважає, що таке різке збільшення розміру заборгованості за кредитним договором повязане із збільшенням розміру відсоткової ставки, пені та періоду їх нарахування.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та доказах, долучених до справи. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені про час та місце слухання справи належним чином

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.08.2008р між ЗАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № М3-75, згідно з яким останній було надано кредит в розмірі 20000,00 доларів США під 18,00 % річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 серпня 2009 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором поручителем виступив ОСОБА_3, у звязку з чим ним із ЗАТ КБ Приватбанк 20.08.2008р. укладений договір поруки № М3-75.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2010 року у справі № 2-5645/09 (2-389/10) задоволено позов ЗАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про звернення стягнення. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № М3-75 від 21.08.2008р. в розмірі 153863,00 грн. звернуто стягнення на предмет застави, що належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-6086/2011 (2-14148/2010) від 07.02.2011р. задоволений позов ПАТ КБ Приватбанк до товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в тому числі за кредитним договором М3-75 від 21.08.2008р. в розмірі 241717,30 грн.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням нею забезпеченого зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом встановлено, що рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2010р. у справі № 2-5645/09 (2-389/10) та Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-6086/2011 (2-14148/2010) від 07.02.2011р., яким, серед іншого, з позивача стягнута заборгованість за кредитним договором № М3-75 від 21.08.2008р., набрали законної сили. Доказів в спростування даної обставини позивачем та його представником не надано.

У постанові Верховного Суду України від 6 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16 вказується, що відмова в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя є правильною. Аналогічний висновок зроблено і в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 317/503/16.

Таким чином, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили і яким задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень статті 559 ЦК України немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З наведених підстав доводи представника позивача про збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_3 у звязку з укладенням ОСОБА_4 та ПАТ КБ Приватбанк додаткової угоди не мають значення для вирішення справи по суті.

Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 81, 263, 265, 354 ЦПК України, - на підставі ст.ст. 16, 553, 554, 559 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.02.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6