Справа № 159/3153/19
Провадження № 2/159/1003/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

04.06.1999 року сторони одружилися. Рішенням суду від 01.10.2010 року шлюб розірваний. Під час шлюбу, 06.05.2008 року, між Волинським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та відповідачем був укладений кредитний договір № 239 про надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла. Позивач надав письмову згоду на укладення цього договору. Сума прямого адресного (цільового) кредиту складала 236379 грн. зі строком повернення 97 кварталів з дати укладення договору. Кредит був наданий на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 69,86 кв.м., згідно з проектом, за адресою: АДРЕСА_1. 21.02.2019 року відповідач зареєструвала на себе право власності на вказану квартиру. Позивач вважає, що оскільки квартира придбана за позичені кошти і ці кошти позичила відповідач в інтересах сім`ї в період шлюбу, квартира є спільною сумісною власністю і йому належить у цій власності частка розміром Ѕ. На цю частку позивач просить визнати за ним право власності.

Заперечення відповідача.

Відповідач заперечила позов тим, що позивач, крім того, що надав письмову згоду на укладення згаданого вище кредитного договору, не вчиняв для придбання спірної квартири жодних дій, не сплатив для її придбання жодних коштів, зокрема, на сплату первинного платежу в сумі 37543 грн., не цікавився документальним супроводом придбання квартири, не вчиняв у цьому супроводі жодних дій, не брав участі у ремонті придбаної квартири, яка була здана у «чорновому варіанті». Позивач відмовився поручитися за згаданий вище кредит і це зробила інша особа. Позивач не дбав про сплату первинного платежу і відповідач сплатила цей платіж, позичивши кошти у своїх родичів, які зараз повернула. Лише тоді, коли вона у 2019 році оформила право власності на квартиру, зробивши у ній ремонт, вселилась у квартиру з дітьми, позивач зацікавився квартирою і згадав, що кредитний договір укладений під час шлюбу, який розірваний ще 01.10.2010 року. Право власності на квартиру у позивача не виникло, тому просить відмовити у позові.

Мотивувальна частина рішення.

Згідно ст.60 СК України:

«1. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.»

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України:

«2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.»

Згідно договору № ВЛ-07/02-І-31 від 18.04.2008 року про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла, укладеного між «Управлінням житлового будівництва» Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_2 :

п.2.1

Участь Інвестора ( ОСОБА_2 ) у фінансуванні будівництва (реконструкції) житла (далі - Об`єкт) з метою отримання у власність квартири.;

п.2.3

Інвестор приймає участь в інвестуванні будівництва (реконструкції) Об`єкта шляхом внесення грошових коштів (та матеріальних ресурсів) в інвестування своєї частки, з подальшим отриманням її у свою власність, на умовах цього Договору.

п.2.4

Після введення Об`єкта в експлуатацію і проведення Інвестором всіх передбачених цим Договором розрахунків Інвестор набуває права на отримання своєї частки, що оформляється відповідним актом приймання-передачі, відповідно до умов цього Договору.

п.3.1

Об`єкт інвестування - квартира, що знаходиться в 40-ти квартирному цегляному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, розташована на 3 поверсі, 2 кімнатна, загальною проектною площею 69,86 кв. м. Вказані розміри площі квартири є проектними. Фактичні розміри площі квартири будуть встановлені за результатами технічної інвентаризації, підготовленими бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ).

п.3.2

Плановий термін введення блок-секції 2 будинку в експлуатацію 2 квартал 2010 року. Термін введення Об`єкту в експлуатацію може бути перенесений (дивись п. 7.1).

У п.3.2 неодноразово вносилися зміни додатковою угодою № 1 від 21.07.2009 року («плановий термін введення блок-секції 2 будинку в експлуатацію 3 квартал 2011 року), додатковою угодою № 2 від 01.09.2011 року («плановий термін введення блок-секції 2 будинку в експлуатацію 3 квартал 2012 року).

26.01.2017 року складений акт звірки взаємних розрахунків: станом на 31.12.2016 року залишок непогашеної заборгованості за кредитним договором склав 141156 грн. 09 коп.

Також Волинським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та відповідачем був укладений кредитний договір № 239 про надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла.

10.10.2017 року у додатковій угоді № 3 сторони цього договору домовились здійснити розрахунок остаточного внеску, ОСОБА_2 зобов`язалася протягом 10 днів з дня отримання технічного паспорта згідно з розрахунком, що додається до цього додаткового договору, сплатити суму свого остаточного внеску.

Також сторони договору виклали п.1.2 договору у такій редакції:

«Кредит за цим договором надається на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею70,4 кв.м. згідно будівельної адреси: АДРЕСА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_1 )».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 21.02.2019 року зареєструвала за собою право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою виникнення у ОСОБА_2 права власності було, в числі іншого, акт прийому-передачі квартири, серія та номер: 69-2018, виданий 31.01.2019 року.

Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області 01.10.2010 року.

Таким чином, спірна квартира, розташована за поштовою адресою: АДРЕСА_1 , не була набута в період шлюбу між сторонами, на момент розірвання шлюбу вона навіть не була збудована, ОСОБА_2 збудована квартира була передана лише 31.01.2019 року.

Тобто, спірна квартира не була придбана у шлюбі з використанням запозичених одним із подружжя коштів, як те стверджує позивач і наводить для підкріплення свого твердження судову практику. Відсутні у цьому випадку обставини, коли один з подружжя позичив в інтересах сім`ї кошти і ще в період шлюбу, доки він не був припинений, придбав за ці позичені кошти нерухоме майно.

Натомість, існують обставини, що спірна квартира була створена і набута у власність через більш ніж 8 років після розірвання шлюбу.

За таких обставин у позивача ніяким чином не могло виникнути право спільної сумісної власності на спірну квартиру. У нього могло виникнути право на компенсацію за рахунок відповідача частини грошових коштів, внесених за спірну квартиру, за умови якщо буде доведена його участь у такому внесенні.

Вимоги про грошову компенсацію позивач не ставив, вимагав лише визнання за ним права власності на квартиру.

Вимога про визнання права власності на квартиру є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12-13, 19, 247, 258-259, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.60 СК України, ч.2 ст.331 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий:С. Л. Панасюк