ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6052/19 Справа № 202/2082/19 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос Олени Володимирівни, третя особа - акціонерного товариства "Альфа-Банк", про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації прав, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос О.В. про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації прав, одночасно з позовом подав заяву про його забезпечення, шляхом заборони акціонерному товариству «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчиняти дії щодо відчуження, міни, дарування, передачі в оренду, користування внесення до статутних капіталів, розпорядження, тощо, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією та перереєстрацією права власності та інших речових прав щодо нерухомого майна, а також здійснювати дії щодо виселення, зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та членів його родини з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі третя особа АТ "Альфа-Банк", посилаючись на порушення даною ухвалою їх законних прав та інтересів, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуваною ухвалою порушуються їх права, наголошували на тому, що позивачем на надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання майбутнього рішення у даній справі, що вони є власниками даної квартири, а право власності є непорушним.

12 серпня 2019 року позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наголошуючи на законності та обґрунтованості ухвали суду, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу АТ "Альфа-Банк" без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення з наступних підстав.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2)забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10)іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.1-9 цієї частини.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом п.10 цієї ж постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос О.В. про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації прав, та просив визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентаризації" Волос О.В. №45533892 від 14 лютого 2019 року; скасувати державну реєстрацію права на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,2 кв.м, за АТ "Альфа-Банк" та вилучити відповідні записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову виступає як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог і не створює невиправданих обмежень відповідачам в їх правах, а тому доводи апеляційної скарги АТ "Альфа-Банк" стосовно наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали з подальшою відмовою у задоволення заяви про забезпечення позову відхиляються.

Втім колегія суддів звертає увагу, що повністю задовольнивши заяву позивача, суд не з`ясував у повній мірі виниклих обставин виселення та зняття з реєстрації позивача та його родини.

Зважаючи на обставини даної справи, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 частково, саме шляхом заборони АТ "Альфа-Банк", державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, вчинення дій, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РПВН 15555415).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, то відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене судове рішення повністю та ухвалює нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заборонити акціонерному товариству "Альфа-Банк", державному реєстратору, іншим особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії вчинення дій, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер об`єкта в РПВН 15555415).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.