КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», згідно з яким просив: визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 12.09.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 19035, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що постановою приватного виконавця Яцишина Андрія Миколайовича від 26.07.2018 року було відкрито виконавче провадження № 56861724 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 224 942,70 доларів США.

При цьому, виконавчим документом, на підставі якого було відкрито вищенаведене виконавче провадження, є виконавчий напис, вчинений 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за №19035, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Договором про іпотечний кредит № MRTG-92 від 13.08.2008 року за період з 01.07.2015 року по 12.09.2017 року у загальному розмірі 224 942,70 доларів США, з яких: 143 383,64 доларів США - строкова заборгованість; 7 393,38 доларів США - прострочена заборгованість; 1 626,26 доларів США - строкова заборгованість по нарахованих відсотках; 72 539,42 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках.

Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості.

Так, зокрема позивач зазначав, що вищенаведена заборгованість не є безспірною та не може вважатися обґрунтованою, адже на дату вчинення виконавчого напису Деснянським районним судом м. Києва було відкрито провадження щодо спору, який виник на підставі укладеного між сторонами договору та безпосередньо пов`язаний із заборгованістю.

Крім того, позивач вказував, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом на Договорі про іпотечний кредит, який, свою чергу, не передбачає звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса і не встановлює безспірність заборгованості.

За вказаних обставин, а також посилаючись на пропуском відповідачем трирічного строку з дня виникнення права вимоги, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02.04.2019 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором про іпотечний кредит № MRTG-92 від 13.08.2008 року у розмірі 224 942,70 доларів США (а.с. 156-159).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, в обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги відповідач вказує, що, незважаючи на порушення позивачем строків, встановлених ч.ч. 2 та 3 ст. 83 ЦПК України щодо подання доказів, а також відсутність поважних причин щодо неможливості їх подання разом із позовом, суд першої інстанції задовольнив його клопотання про витребування доказів.

При цьому, на переконання апелянта, суд першої інстанції не повинен був долучати до матеріалів справи докази, подані позивачем після відкриття провадження у справі, адже, всупереч вимог ч. 8 ст. 83 ЦПК України, останній у позовній заяві не обґрунтував неможливість їх подання разом із позовною заявою.

Також, відповідач зазначає, що подані позивачем документи в якості доказів не засвідчені у порядку, встановленому чинним законодавством (а.с. 167-171).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.06.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 190, 191).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.06.2019 року справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду (а.с.194, 195).

Позивач та його представник у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності нез`явившихся учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19035, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за Договором про іпотечний кредит № MRTG-92 від 13.08.2008 року за період з 01.07.2015 року по 12.09.2017 року у загальному розмірі 224 942,70 доларів США, з яких: 143 383,64 доларів США - строкова заборгованість; 7 393,38 доларів США - прострочена заборгованість; 1 626,26 доларів США - строкова заборгованість по нарахованих відсотках; 72 539,42 доларів США - прострочена заборгованість по нарахованих відсотках.

Також, судом встановлено, що з 15.07.2015 року в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № MRTG-92 від 13.08.2008 року та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договорів недійсними.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.08.2018 року у даній справі було призначено судово-економічну експертизу, яка на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення проведена не була.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для визнання вищенаведеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилався на недотримання нотаріусом вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, що свідчать про безспірність заборгованості.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 (надалі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, як передбачено п. 3.5 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172.

Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, боржник, який так само має право на захист свого цивільного цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків позовної давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

При цьому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 05.07.2017 року у справі за №6-887цс17.

Отже, виходячи з вищенаведених положень та встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заборгованість, стягнута з позивача на підставі виконавчого напису, не була безспірною, адже на момент вчинення його нотаріусом між сторонами існував спір в частині укладеного договору та нарахованої заборгованості.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 2.4 Договору про іпотечний кредит та Графіку погашення кредиту позичальник зобов`язаний не пізніше 13 числа кожного місяця забезпечити наявність на своєму пов`язаному рахунку коштів у сумі, достатній для договірного списання.

При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором останній платіж було здійснено позивачем 13.01.2014 року.

Тобто, відповідач дізнався про порушення свого права в момент відсутності коштів в останню дату наступного списання - 13.02.2014 року.

За вказаних обставин, а також зважаючи на те, що саме з 13.02.2014 року у банку виникло право вимоги за кредитним договором, суд першої інстанції, встановивши, що банк звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису лише 12.09.2017 року, дійшов обґрунтованого висновку про пропуск останнім строку, зазначеного у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», для такого звернення.

Доводи апелянта щодо порушення судом норм процесуального права при розгляді даної справи колегія суддів оцінює критично, адже зазначені в апеляційній скарзі обставини спростовуються матеріалами справи в їх сукупності та жодним чином не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, який, в свою чергу, повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення спрямоване на ефективний захист порушених прав позивача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені сторонами судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Яцишин Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська