Справа № 128/2383/18
11 лютого 2019 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
судді Ганкіної І.А.,
за участю секретаря Жигарової Д.О.,
без участі сторін по справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання такою, що втратила право користування житлом, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності №457 від 01.02.2000 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за № 18 по вул. Депутатській в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області. Право власності зареєстровано у встановленому порядку.
В будинку №18 по вул. Депутатській в с. Якушинці крім неї, позивачки по справі зареєстровані також її син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_4, внук ОСОБА_5 та відповідачка по справі ОСОБА_2.
Зазначає, що відповідачка по справі ОСОБА_2 є її бувша невістка, з якою син ОСОБА_3 перебував в зареєстрованому шлюбі з 1996 року 02 липня 2007 року.
З 2008 року відповідачка в будинку не проживає, не користується ним, земельну ділянку не обробляє, участі в сплаті відповідних податків не приймає, однак знятись з реєстрації в добровільному порядку відмовляється, чим чинять їй, позивачці по справі перешкоди в користуванні своєю власністю.
За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення про усунення перешкод в користуванні нею своєю власністю - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами №18 по вул. Депутатській в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.
В судове засідання сторони по справі не з'явились.
Представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_3 попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 підтримує, просить їх задоволити, при цьому проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом завчасно та належним чином, в тому числі й через опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши думку представника позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Судом встановлено, що позивачу по справі ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності №457 від 01.02.2000 року на праві приватної власності належить цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 18 по вул. Депутатській в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується його ксерокопією ( а.с.8) та ксерокопією технічного паспорта на дане будинковолодіння (а.с. 9-13).
З довідки № 3210/08-04 виданої виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради, Вінницького району Вінницької області від 29.08.2018 року вбачається, що в будинку № 18 по вул. Депутатській в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області зареєстровані:
власник будинку - ОСОБА_1, син власника будинку - ОСОБА_3, невістка ОСОБА_4, внук ОСОБА_5 та колишня невістка, відповідачка по справі ОСОБА_2 (а.с.23), що також вбачається з ксерокопії домової книги (а.с. 14-18).
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія І-АМ № 042522, виданого повторно 09.09.2008 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 02.07.2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 131 ( а.с.19).
Відповідно до акта від 29.08.2018 року, затвердженого сільським головою с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області ОСОБА_6, ОСОБА_2 в будинку № 18 по вул. Депутатській в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області не проживає з липня 2008 року і по даний час (а.с. 21), що також підтверджується і довідкою, виданою Якушинецькою сільською радою за № 3207/08-04 від 29.08.2018 року ( а.с.22).
Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей.
Відповідно до норм ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.
Будь-яких з обставин, передбачених вищевказаними нормами закону, по справі не встановлено. Відповідач не проживає за місцем реєстрації близько п'яти років. Поважних причин його відсутності за місцем реєстрації немає.
Згідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки (шість місяців), провадиться в судовому порядку.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач по справі ОСОБА_2 втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 18 по вул. Депутатській в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 29, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150, 163 ЖК УРСР, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні її власністю - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами №18 по вул. Депутутській в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами №18 по вул. Депутатській в с. Якушинці Вінницького району Вінницької області.
Судові витрати по справі - залишити за позивачем ОСОБА_1.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Ганкіна