Справа № 304/1294/17
Провадження № 2/304/10/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1294/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останнього збитки в розмірі 179 490 грн. та 30 000 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Перечинського районного суду від 20 березня 2017 року, яка набрала законної сили, встановлено, що 15 листопада 2016 року близько 14.20 год. ОСОБА_2 по вул. Ужанській у м. Перечин Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Polo», р/н SV 287 АL, під час зміни напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечно, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під його керуванням, у результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За таких обставин, вказаною постановою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № 38 про оцінку автомобіля НОМЕР_1, проведеним Товариством з обмеженою відповідальністю Українським експертним центром «Експерт-Сервіс Авто», ринкова вартість такого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди визначена за порівняльним та витратним підходом і станом на дату ДТП складає 118 302 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, викладених у ОСОБА_3, складено висновок, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП станом на 15 листопада 2016 року складає 279 490 грн. Разом з цим, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило йому регламентну виплату, розмір якої розраховано відповідно до наявних у матеріалах справи документах у межах страхової суми, визначеної ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів», така становила максимальну суму 100 000 грн. Крім цього, дії відповідача, внаслідок яких було пошкоджено належний йому автомобіль стали причиною моральних переживань та страждань, а спричинена шкода призвела до негативних вимушених змін у його житті, що завдало зайві турботи, зокрема, через небажання ОСОБА_2 відшкодувати йому збитки в добровільному порядку він змушений захищати свої права у суді. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Перечинського районного суду від 15 березня 2018 року (головуючий - суддя Шешеня М.О.) заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду від 20 грудня 2017 року в цивільній справі № 304/1294/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків і моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено скасовано заочне рішення Перечинського районного суду від 20 грудня 2017 року в цивільній справі №304/1294/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Перечинського районного суду від 01 жовтня 2018 року заяву про самовідвід судді Перечинського районного суду Закарпатської області Шешені Миколи Олексійовича головуючого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі вказаної ухвали суду від 01 жовтня 2018 року, справа передана у провадження судді Ганька І.І.

Ухвалою Перечинського районного суду від 05 листопада 2018 року постановлено підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, закрити та призначити справу до судового розгляду по суті на 13.30 год. 05 грудня 2018 року.

У судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 179 490 грн. та 30 000 грн. моральної шкоди.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 у судове засідання також не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та вказав, що з позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 частково незгідний, виходячи з наявних у цій справі доказів та норм матеріального права, що підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Так, позивачем надано суду у якості письмового доказу звіт про оцінку належного йому автомобіля від 30 березня 2017 року за № 38, згідно якого ринкова вартість транспортного засобу останнього на дату оцінки складає 279490 грн., вартість відновлювального ремонту 298 636,19 грн., ринкова вартість після ДТП 118 302 грн. При цьому, ОСОБА_1 подав до суду доказ одержання від страховика 100 000 грн. за пошкоджений транспортний засіб. Таким чином, позивач має правові підстави стягнути з відповідача шкоду тільки на суму 61 188 грн. (279 490 грн. 118 302 грн. 100 000 грн.). Що стосується стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн., то оскільки позовні вимоги не містять належних та допустимих доказів на обґрунтування такої, тому у її задоволенні просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то її відшкодування відбувається на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що 15 листопада 2016 року близько 14.20 год. ОСОБА_2, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, у м. Перечин по вул. Ужанській Закарпатської області, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo», р/н SV 287 АL, під час зміни напрямку руху не переконавcя, що це буде безпечно, та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказане стверджується постановою судді Перечинського районного суду від 20 березня 2017 року. У такій також зроблено висновок, що ОСОБА_2 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с. 4-5).

Також встановлено, що власником транспортного засобу марки «Hyundai Coupe», д/н НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_1 (а. с. 23).

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_2, пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, внаслідок чого наявний безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між діями ОСОБА_2 та встановленими наслідками.

Відповідно до звіту № 38 про оцінку автомобіля НОМЕР_1, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю Український експертний центр «Експерт-Сервіс Авто» 30 березня 2017 року, ринкова вартість вказаного автомобіля на дату оцінки складає 279 490 грн., тоді як вартість відновлювального ремонту 298 636,19 грн., тобто більше ринкової вартості, тому відновлювати такий транспортний засіб є недоцільним. Отже, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження після ДТП станом на 15 листопада 2016 року складала 279 490 грн. (а. с. 6-37, 201-233).

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 отримав від Моторного (транспортного) страхового бюро України страхове відшкодування 100 000 грн., тобто у розмірі максимальної страхової суми. Така регламентна виплата розрахована відповідно до наявних у матеріалах справи документах у межах страхової суми, визначеної ст. 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-ІV) (а. с. 6).

Встановлено, що ринкова вартість автомобіля НОМЕР_1, після ДТП складає 118 302 грн. (а. с. 13).

Як розяснено в п. п. 4, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-ІV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу позивача перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, тому суд приходить до висновку про підставність стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди лише у розмірі 61 188 грн., тобто різниці між ринковою вартістю автомобіля НОМЕР_1, на момент пошкодження та після ДТП, а також суми страхового відшкодування (279 490 грн. - 118 302 грн. - 100 000 грн. = 61 188 грн.).

Вказаний висновок узгоджується з висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Що стосується позовної вимоги про відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої позивачу у розмірі 30 000 грн., то суд виходить з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім'ї чи близьких родичів або у зв'язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

У підтвердження заподіяння моральної шкоди внаслідок пошкодження відповідачем належного позивачу автомобіля останній посилається на негативні, вимушені зміни у його житті, що спричинили йому зайві турбот та зумовили моральні переживання та страждання. Крім цього, через небажання ОСОБА_2 відшкодувати завдані збитки у добровільному порядку він змушений захищати своє право у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як розяснено в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, враховуючи вищенаведене та наявність душевних страждань, які ОСОБА_1 зазнав у звязку з протиправними діями відповідача та наслідками таких дій, а саме неможливістю користування належним йому автомобілем та необхідністю звернення до суду для відшкодування завданих збитків через небажання ОСОБА_2 відшкодувати такі у добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позивачу завдана моральна шкода та така, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості може бути стягнена судом у заявленому ним розмірі, а саме 30 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки позивач як інвалід І групи звільнений від сплати судового збору, тому з врахуванням ціни позову, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (43,53 % від ціни позову), з відповідача на користь держави слід стягнути 911,91 грн. (2094,90 грн. х 43,53 %) судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 9, 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 (54038, м. Миколаїв, вул. Майстерська, № 124) до ОСОБА_2 (89200, Закарпатська область, м. Перечин, вул. Толстого, №45) про відшкодування збитків і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 61 188 (шістдесят одну тисячу сто вісімдесят вісім) грн. та моральну шкоду у сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 911 (девятсот одинадцять) грн. 91 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: ОСОБА_5