_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1080/19
УХВАЛА
17.09.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Огренич І.В.
при секретарі Абухіній Н.Р.,
за участю: представника позивача - адвоката Фомічова І.О.,
представника відповідачки - адвоката Фірсової Г.А.,
розглянувши у судовому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_1 , яка є позивачем за зустрічним позовом, - адвоката Фірсової Г.А. про забезпечення зустрічного позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю. про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання незаконною та скасування державної реєстрації, -
У провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, третя особа: державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицька О.Ю. про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання незаконною та скасування державної реєстрації.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Крім того, згідно п. 3,6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Однак відповідачкою в заяві про забезпечення зустрічного позову не наведено достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів, які мали б підтвердити, що ОСОБА_2 вживаються заходи, спрямовані на відчуження майна та не визначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що свідчить про недотриманням заявником вимог процесуального законодавства і неврахування необхідності забезпечення розумного балансу інтересів сторін.
При таких обставинах, враховуючи положення ч. 3 ст.150 ЦПК України, згідно якої заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідачки про вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії цивільного процесу, що не обмежує в праві звернутись до суду з обґрунтованою заявою про забезпечення позову протягом розгляду цивільної справи, з урахуванням положень ч.2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 149,150-153 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 , яка є позивачем за зустрічним позовом, - адвоката Фірсової Г.А. про забезпечення зустрічного позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Огренич І. В.