Справа № 454/1561/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/1948/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на нежитлову будівлю (цех) поз.4, загальною площею 1458,9кв.м, розташованиу в с. Сілець, присілок Зарудні, №718«б» в рахунок погашення заборгованості.

В обгрунтування позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» покликається на те, що 17.12.2012р. укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» права вимоги по кредитних договорах та договорах іпотеки, укладених з фізичними особами, відступило ТзОВ «Кредитні ініціативи», в тому числі і за кредитним договором від 27.03.2007р., укладеним з ОСОБА_4 та договором про передачу прав за договорами забезпечення. Відповідно до кредитного договору банк надав ОСОБА_4 35 000 доларів США, і для забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 27.03.2007р., між банком, з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з другої сторони, укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідачами передано банку в іпотеку нежитлову будівлю (цех) поз.4, загальною площею 1458,9кв.м, розташовану в с.Сілець, присілок Зарудні, №718«б». Позичальник неналежним чином виконує свої зобов'язання та порушує умови кредитного договору, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 30.04.2016р. складає: за кредитом - 24255 доларів США; за відсотками - 23613,56 доларів США, за комісією - 994,66 доларів США, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним договору іпотеки від 27.03.2007р.

В обгрунтування позову покликалась на те, що 05.09.2016р. вона звернулася до приватного нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (цех) позиція 3, площею 1484,6кв.м, розташованої в с. Сілець присілок Зарудні №718-б Сокальського району Львівської області, однак їй відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що виявлено наявність обтяження нежитлової будівлі, яка знаходиться в АДРЕСА_1, зареєстрованої на підставі повідомлення Акціонерного комерційного Промислово-інвестиційного банку, сформованого внаслідок укладення вищевказаного іпотечного договору та двох арештів нерухомого майна, внаслідок чого вона не має змоги продати нежитлову будівлю (цех) поз.3, чим порушено законодавство та її права при укладенні договору іпотеки. Згідно свідоцтва про право власності, їй та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 комплексу, який складається з чотирьох будівель: нежитлова будівля (цех) поз.1, площею 1230,1кв.м нежитлова будівля (цех) поз.2 площею 1297,5кв.м, нежитлова будівля (цех) поз.3 площею 1484,6кв.м та нежитлова будівля (цех) поз.4 площею 1367,7кв.м, які розташовані в АДРЕСА_1. В іпотеку надано лише нежитлову будівлю (цех) поз.4, однак обтяження накладено на увесь вищевказаний комплекс будівель, включаючи нежитлові будівлі, які не є предметом іпотечного договору. Крім того, нежитлова будівля (цех) позиція 4 не є зареєстрована, як окремий об'єкт нерухомого майна.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-ї особи ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», 3-х осіб ОСОБА_2, Центру надання адміністративних послуг Сокальської районної державної адміністрації Львівської області про визнання договору іпотеки недійсним задоволено. Визнано недійсним договір іпотеки від 27.03.2007р., укладений між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Червоноград Львівської області» з однієї сторони та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Вважає його необґрунтованим, незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що висновок суду про те, що в іпотеку передано лише частину об»єкта нерухомого майна, який не зареєстрований, як окремий об»єкт нерухомості, є помилковим. В іпотеку було передано комплекс за адресою АДРЕСА_1, в тому числі і нежитлова будівля (цех) поз. 4, загальною площею 1 458,9 кв.м. Підтвердженням вказаного є заяви майнових поручителів від 23.03.2017 року, у котрих останні вказують, що передають в забезпечення повернення кредиту та відсотків заставу нежитлові будівлі, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1. Зазначає, що посилання позивача за зустрічним позовом на те, що частина іпотечного майно не було виділене в натурі є безпідставними та необгрунтованими. Крім того, завертає увагу суду на те, що долучена копія витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 20.10.2008 року № НОМЕР_1 до позовної заяви не може бути прийнята до уваги, як належний та допустимий доказ у справі, оскільки такий витяг був дійсний лише три місяці з дня видачі, тобто, до 20.01.2009 року. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_5 пропущено строк позовної давності, а тому вона позбавлена права на звернення до суду з позовними вимогами про визнання іпотечного договору недійсним. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не повністю відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи ТзОВ «Кредитні ініціативи» у задоволенні позовних вимог та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про іпотеку», який передбачає можливість передачі в іпотеку об»єкта нерухомого майна або його частини за умови виділення їх в натурі та реєстрації права власності на них, як на окремий об»єкт нерухомості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно з ч.3 ст. 5 Закону частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї, як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини третьої цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 5 ст. 33 Закону якщо предметом іпотеки є два або більше об'єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є об'єкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

З аналізу положень вказаних статей Закону України «Про іпотеку» вбачається, що законодавцем визначено можливість передачі в іпотеку об'єкта нерухомого майна або його частини за умови виділення їх в натурі та реєстрації права власності на них, як на окремий об'єкт нерухомості. Відповідно і звернення стягнення на частину переданого в іпотеку майна можливе за умови її виділення в натурі та реєстрації права власності на неї, як на окремий об'єкт нерухомості.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року у справі №565/1778/13-ц, провадження №61-3200св18.

З кредитного договору №48/07-153 від 27.03.2007р. та договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору, вбачається, що Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком ОСОБА_4 надано кредит у сумі 35000 доларів США з процентною ставкою 14% річних на строк до 23.03.2012р., згідно з п.4 договору, виконання зобов'язання за договором кредиту забезпечено іпотекою нежитлової будівлі (цех) поз.4, яка знаходиться в АДРЕСА_1.

З іпотечного договору від 27.03.2007р., укладеного між Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк, з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з другої сторони, вбачається, що таким забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають з вищевказаного договору №48/07-153 від 27.03.2007р., а також, окремих договорів про внесення змін до договору.

З вищезазначених договорів вбачається, що предметом іпотеки є нежитлова будівля (цех) поз.4, яка знаходиться в с.Сілець присілок Зарудні, №718-б Сокальського району Львівської області, що належить відповідачам на праві власності на підставі правовстановлюючих документів. Вартість предмету іпотеки сторонами погоджена у сумі 354000грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, така, у зв»язку з неналежним виконанням позичальником зобов»язань за кредитним договором станом на 30.04.2016р., становить 88495,38 доларів США (в еквіваленті до гривні складає 2228891,37грн), яка включає в себе заборгованість за кредитом - 24255 доларів США (610899,24грн.);заборгованість за відсотками - 23613,56 доларів США (594743,59грн.);заборгованість за комісією 994,66 доларів США (25052,03грн.), пеня - 39632,16 доларів США (998196,51грн.).

З договору відступлення права вимоги від 17.12.2012р. та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012р. вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» передано кредитний портфель та кредитний портфель за договором відступлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

З витягу з додатку №1 вбачається, що до переліку належить іпотечний договір від 27.03.2007р., укладений між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про право власності від 17.10.2008р., ОСОБА_5 та ОСОБА_2, на праві спільної часткової власності по 1/2 кожному належить комплекс в АДРЕСА_1, який складається з чотирьох будівель: нежитлова будівля (цех) поз.1, площею 1230,1кв.м нежитлова будівля (цех) поз.2 площею 1297,5кв.м, нежитлова будівля (цех) поз.3 площею 1484,6кв.м та нежитлова будівля (цех) поз.4 площею 1367,7кв.м.

З витягів від 27.02.2007р. вбачається, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис та внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек, предметом якого є нежитлова будівля за реєстраційним номером 15584351, поз.4, розташована в АДРЕСА_1.

З Витягу з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 11.12.2013р. вбачається, що об'єктом іпотеки є нежитлова будівля в АДРЕСА_1.

Апелянт посилається на неправильність висновків суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи тим, що відповідно до кредитного договору, договору іпотеки, реєстраційних правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, предметом іпотеки є комплекс, за адресою АДРЕСА_1, в тому числі і нежитлова будівля (цех) поз. 4 загальною площею 1458.9 кв.м.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки як вбачається з п. 4 кредитного договору №48/07-153 від 27.03.2007р., укладеного між АКПІБ і ОСОБА_4, з п.1.2 Іпотечного договору від 27.03.2007 року, укладеного між АКПІБ і ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконання зобов'язання за договором кредиту забезпечено іпотекою нежитлової будівлі (цех) поз.4 загальною площею 1458.9 кв.м, що знаходиться АДРЕСА_1.

Разом з тим, як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, на праві спільної часткової власності по 1/2 кожному належить комплекс в АДРЕСА_1, в комплексі 4 (чотири) будівлі: нежитлова будівля (цех) поз.1, площею 1230,1кв.м нежитлова будівля (цех) поз.2 площею 1297,5кв.м, нежитлова будівля (цех) поз.3 площею 1484,6кв.м та нежитлова будівля (цех) поз.4 площею 1367,7кв.м.

Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об «єктів нерухомого майна, витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, виданими 27.03.2007 року, підтверджується, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис, що об»єктом обтяження є нежитлова будівля АДРЕСА_1, і зазначено поз. 4.

Вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про те, що предметом іпотеки є комплекс за адресою АДРЕСА_1.

Докази реєстрації за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 права спільної часткової власності на нежитлову будівлю ( цех), поз. 4 площею 1367.7 кв.м (1458, 9 кв.м.), як на окремий об»єкт нерухомості, матеріали справи не містять, така входить до складу комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, право власності на який, як на окремий об»єкт нерухомості, зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в розмірі Ѕ частки за кожним.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який відмовляючи у задоволенні позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» у зверненні стягнення на предмет іпотеки, встановивши, що предметом іпотеки є нежитлова будівля (цех) поз.4 площею 1367,7кв.м., яка є окремою нежитловою будівлею, однак така входить до комплексу будівель і є їх частиною (який належить відповідачам на праві спільної часткової власності) та не виділена в натурі, не є окремим об'єктом права власності та їй не присвоєна окрема адреса,і з огляду на зазначене така будівля (цех) поз.4 не може бути предметом іпотеки, дійшов вірного висновку про те, що на неї не може бути звернено стягнення за договором іпотеки, що є підставою відмови в задоволенні первинного позову.

Задовольняючи зустрічну позовну вимогу про визнання недійсним договору іпотеки, суд першої інстанції виходив з положень ч.1 ст. 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-ч.3, ч.5, ч.6 ст.203 ЦК України, зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку про те, що оскільки оспорюваний договір іпотеки було укладено з порушенням вимог ч.3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», то такий договір не відповідає вимогам законодавства, що є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, з підстав, передбачених ч.1 ст. 215 ЦК України.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, який вважав необгрунтованими та безпідставними посилання ТзОВ «Кредитні ініціативи» на пропуск позивачем строку позовної давності з огляду на таке.

Тлумачення ч.1 та 5 ст. 261 ЦК України свідчить про те, що потрібно розрізняти початок перебігу позовної давності залежно від виду позовних вимог. Вимога про визнання правочину недійсним відрізняється від вимоги про виконання зобов»язання не лише по суті, а й моментом виникнення права на захист. Для вимоги про визнання правочину недійсним перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Натомість для вимоги про виконання зобов»язання початок перебігу позовної давності обумовлюється виникненням у кредитора права на вимогу від боржника виконання зобов»язання. Тому положення ч.5 ст. 261 ЦК України застосовуються до вимог про виконання зобов»язання, а не для вимог про визнання правочину недійсним.

Таким чином, початком перебігу позовної давності для вимог про визнання договору іпотеки недійсним є день укладення оспорюваного договору, тобто, перебіг позовної давності у даній справі розпочався з 27.03. 2007 року.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 03.02.2016 року у справі № 6-75цс 15.

А відтак, незважаючи на підставність позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним оспорюваного договору іпотеки від 27.03.2007 року, на думку колегії суддів така позовна вимога, з врахуванням ч.4 ст. 267 ЦК України, не підлягає до задоволення за спливом позовної давності, про застосування якої письмово заявлено ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 квітня 2017 рокув частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 до ТзОВ «Кредитні ініціативи», третя особа ОСОБА_2, про визнання недійсним договору іпотеки від 27.03.2007р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк», в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Червоноград Львівської області», з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І., слід скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якої відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 за спливом позовної давності. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» -задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 27 квітня 2017 рокув частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 до ТзОВ «Кредитні ініціативи», треті особи ОСОБА_2, Центр надання адміністративних послуг Сокальської районної державної адміністрації Львівської області про визнання недійсним договору іпотеки від 27.03.2007р., укладеного між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Червоноград Львівської області», з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. - скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якої відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14.02.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.