Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 641/9871/16-ц

провадження № 61-33972 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Полтава-Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року у складі судді Чайки І. В. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Кругової С. С., Швецової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» (далі - ПАТ «Полтава-Банк») про скасування наказів про оголошення догани, визнання наказу про звільнення недійсним, зміну формулювання причин звільнення, внесення виправлень до трудової книжки, стягнення вихідної допомоги, недоплаченої надбавки до заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 02 липня 2014 року вона працювала касиром відділення № 1 ПАТ «Полтава-Банк». Наказом відповідача від 16 листопада 2016 року № 4283 її було звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, за угодою сторін.

Вважала, що її звільнено з роботи незаконно, оскільки у день звільнення ознайомили лише з проектом наказу про звільнення, на якому був відсутній підпис голови правління банку та кругла печатка банку. У тексті наказу відповідача не зазначено про те, що вона вказувала у заяві, а саме що готова звільнитися, якщо роботодавець виплатить їй надбавку до заробітної плати у розмірі 30 %. Трудову книжку вона отримала засобами поштового зв`язку з головного офісу банку, фактично остаточний розрахунок з нею було проведено лише 01 грудня 2016 року. Заяву про звільнення вона написала під тиском з боку керівництва банку. Крім того, вважала, що її буде звільнено з роботи на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, оскільки відповідачем систематично порушувались її трудові права та були створені нестерпні умови праці.

З невідомих причин відповідач перестав виплачувати їй надбавку до заробітної плати з квітня 2016 року. При цьому накази ПАТ «Полтава-Банк» від 11 липня 2016 року № 2444 та від 25 жовтня 2016 року № 3988 про оголошення їй доган не містять розпоряджень щодо позбавлення її матеріальної винагороди, а дисциплінарні стягнення накладені з порушенням порядку, передбаченого статтею 149 КЗпП України. Вказаними протиправними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду.

З урахуванням викладеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд скасувати накази ПАТ «Полтава-Банк» від 11 липня 2016 року № 2444, від 25 жовтня 2016 року № 3988 та від 08 листопада 2016 року № 4165 про оголошення їй доган; визнати наказПАТ «Полтава-Банк» від 16 листопада 2016 року № 4283 про звільнення недійсним та змінити формулювання підстав її звільнення з пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України на частину третю статті 38 КЗпП України; внести відповідні записи до трудової книжки та видати належним чином оформлену трудову книжку; стягнути з ПАТ «Полтава-Банк» на її користь вихідну допомогу у розмірі 10 710 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 481 грн 80 коп., ненараховану та недоплачену надбавку до заробітної плати у розмірі 30 % посадового окладу у розмірі 7 497 грн; моральну шкоду у розмірі 20 000 грн;

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскаржувані накази ПАТ «Полтава-Банк» про оголошення доган позивачці видані роботодавцем з дотриманням вимог частини першої статті 149 КЗпП України. Допущені позивачкою порушення посадових обов`язків підтверджуються відповідними доповідними бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Велан», директора приватного підприємства «Магнат-Трейд» та іншими доказами.

У 2015 році надбавка у розмірі 30 % посадового окладу була виплачена всім працівникам відділення № 1 ПАТ «Полтава-банк», у тому числі ОСОБА_1 відповідно до виконаних показників за три місяці (березень, травень, серпень). За період з січня по березень 2016 року включно надбавка не виплачувалась з підстав невиконання планових показників. З квітня по листопад 2016 року позивачці не виплачувалась надбавка у зв`язку з виявленими порушеннями в її роботі. Такі дії банку відповідають пункту 3.9. Положення про виплату надбавок працівникам ПАТ «Полтава-банк».

Позивачку звільнено з роботи на підставі заяви від 16 липня 2016 року, в якій ОСОБА_1 просила звільнити її з роботи за згодою сторін, цю заяву було задоволено відповідачем й видано наказ про звільнення останньої на підставі пункту першого частини першої статті 36 КЗпП України. Трудова книжка позивачці була направлена засобами поштового зв`язку на її адресу за її заявою.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що винесені банком спірні накази про оголошення доган позивачці відповідають положенням КЗпП України, оскільки нею було допущено порушення своїх посадових обов`язків. З квітня по листопад 2016 року позивачці не виплачувалась надбавка до посадового окладу у зв`язку з виявленими порушеннями в її роботі, що відповідає пункту 3.9. Положення про виплату надбавок працівникам ПАТ «Полтава-банк». ОСОБА_1 вірно звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки вона у своїй заяві від 16 липня 2016 року просила звільнити її з роботи за згодою сторін. Позивачкою доказами не підтверджено, що при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку, а відповідач довів відсутність порушень КЗпП України, трудова книжка була направлена засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 за її заявою.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачку без її згоди було переведено на інше місце роботи. Накази про оголошення доган позивачці є незаконними, оскільки нею не було надано письмових пояснень до оголошення доган. Позивачка у своїй заяві просила звільнити її з роботи за згодою сторін, проте мала на увазі розірвання трудового договору за власним бажанням, так як відповідач не виконує законодавство про працю. Крім того, відповідачем незаконно їй не виплачена надбавка до заробітної плати у розмірі 30 %.

Доводи особи, яка подала заперечення

У листопаді 2017 року ПАТ «Полтава-банк» подало заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Спірними наказами відповідача положення трудового законодавства та права позивачки не порушено. ОСОБА_1 правомірно звільнено з роботи на підставі пункту першого частини першої статті 36 КЗпП України, що підтверджується заявою останньої про звільнення з роботи за згодою сторін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 641/9871/16-ц з Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту першого частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (стаття 38 КЗпП України).

Суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що накази ПАТ «Полтава-банк» від 11 липня 2016 року № 2444, від 25 жовтня 2016 року № 3988 та від 08 листопада 2016 року № 4165 про оголошення позивачці доган видані відповідачем з дотриманням вимог частини першої статті 149 КЗпП України, оскільки від їх підпису та надання пояснень остання відмовилась, що підтверджується відповідними актами про відмову ознайомлення та спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Допущені позивачкою порушення посадових обов`язків підтверджуються відповідними доповідними бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Велан», директора приватного підприємства «Магнат-Трейд» та іншими доказами, які судом оцінені.

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильність вирішення спору, дійшли вірного висновку про те, що у 2015 році надбавка у розмірі 30 % посадового окладу була виплачена всім працівникам відділення № 1 ПАТ «Полтава-банк», у тому числі ОСОБА_1 відповідно до виконаних показників за три місяці (березень, травень, серпень). За період з січня по березень 2016 року включно надбавка не виплачувалась з підстав невиконання планових показників. З квітня по листопад 2016 року позивачці не виплачувалась надбавка у зв`язку з виявленими порушеннями в її роботі.

Вищевказані дії банку відповідають пункту 3.9. Положення про виплату надбавок працівникам ПАТ «Полтава-банк», тобто банком положення трудового законодавства та права позивачки не порушено. Зазначені висновки спростовують посилання касаційної скарги на порушення прав позивачки невиплатою надбавки до заробітної плати у розмірі 30 %.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що звільнення позивачки з роботи відбулось на підставі її заяви від 16 липня 2016 року, в якій ОСОБА_1 просила звільнити її з роботи за згодою сторін, цю заяву було задоволено відповідачем й видано наказ про звільнення останньої на підставі пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України (а.с. 28-29, т. 1), а міркування позивачки, що на увазі вона мала звільнення за частиною третьою статті 38 КЗпП України правового значення немає і нею не доведено.

ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено, що при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку, що є її процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року). Трудова книжка позивачці була направлена засобами поштового зв`язку за її заявою (а.с. 154, т. 1).

Таким чином, звільнення ОСОБА_1 з роботи відповідає положенням КЗпП України.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачку без її згоди було переведено на інше місце роботи на увагу не заслуговують, так як згідно з частиною другою статті 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 19, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник