Дата документу 13.02.2019 Справа № 336/6447/18-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/6447/18Головуючий у 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
Пр. № 22-ц/807/884/19Повний текст ухвали складено 08.12.2018 року. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області при складанні розрахунку заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою (а.с.1-5), в якій просила:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гусакова М.О. при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по аліментам від 04.10.2018 року;

- зобов'язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гусакова М.О. або іншу уповноважену особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у провадженні якого перебуває виконавче провадження № 31432514 невідкладно скласти розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по аліментам за період з 01.04.2013 р., із застосуванням показника середньої заробітної плати працівника для Запорізької області.

В обґрунтування своєї скарги стягувач зазначала, що на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС знаходиться виконавче провадження № 37432514, відкрите на виконання виконавчого листа № 0827/2-1800/11, виданого 27.05.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя пр. стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 щомісяця у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, 21.04.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Боржник ОСОБА_4 не виконує належним чином обов'язок утримувати неповнолітню дитину, має заборгованість по сплаті аліментів.

За заявою ОСОБА_3 як стягувача у виконавчому провадженні державним виконавцем був зроблений розрахунок по заборгованості аліментам від 04.10.2018 р., згідно якого заборгованість боржника по аліментам за період з 01.04.2013 р. по 01.09.2018 р. становить 4439 грн. 35 коп.

З даним розрахунком ОСОБА_3 як стягувач не погоджується та вважає його необґрунтованим та таким, що здійснений в порушення норм чинного законодавства.

Посилається на те,що боржник ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 01.04.2004 р., перебуває на спрощеній системі оподаткування,згідно ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За розрахунками державного виконавця, всупереч вказаним вище вимогам закону, ОСОБА_4 має заборгованість за період з 01.04.2013 р. по 01.09.2018 р. у розмірі 4439 грн.35 коп., яка була обчислена, виходячи з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що суттєво порушує матеріальні права стягувача та не відповідає інтересам дитини.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 12) дану скаргу прийнято до розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року (а.с. 119-125) скаргу ОСОБА_3 у цій справі задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гусакова М.А. при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по аліментам від 04.10.2018 р.

Зобов'язано державного виконавця Гусакова М.О. Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області або іншу уповноважену особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у провадженні якого перебуває виконавче провадження № 37432514,невідкладно скласти розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по аліментам за період з 01.04.2013 р., із застосуванням з 08.07.2017 р. показника середньої заробітної плати працівника для Запорізької області.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції в частині (в частині відмови у задоволенні скарги), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, стягувач ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 131-136) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині залишення без задоволення скарги про покладення обов'язку на державного виконавця скласти новий розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по аліментам за період з квітня 2013 року по 08.07.2017 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівника для Запорізької області та ухвалити постанову про наступне:зобов'язати головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гусакова М.О. або іншу посадову особу Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області невідкладно скласти розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по аліментам за період з квітня 2013 року по 08.07.2017 року у виконавчому провадженні № 31432514 з використанням для визнання заробітку (доходу) ОСОБА_4 середню заробітну плату працівника для даної місцевості для Запорізької області, яка наявна в довідці від 20.09.2018 року головного управління статистики у Запорізькій області про середньомісячну номінальну заробітну плату штатних працівників Запорізької області в 2013-2018 роках.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 139).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 140), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 142).

Учасники цієї справи не скористались правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 13 лютого 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 147-148) державний виконавець та боржник ОСОБА_4 не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки державного виконавця та боржника ОСОБА_4 у дане судове засідання і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю стягувача ОСОБА_2, її представника - адвоката Железняк В.К. (а.с. 152), представників боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 (а.с. 153), адвоката Сєчина Я.М. (а.с. 19-21), ОСОБА_11

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з'явились, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що всі учасники цієї справи із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували, окрім стягувача ОСОБА_2

Стягувач ОСОБА_2 оскаржує ухвалу суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови у задоволенні її вимог.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 і лише в оскаржуємій частині - в частині відмови у задоволенні вимог стягувача.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги стягувача у цій справі в частині, керувався ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, ст. ст. 447,451 ЦПК України та виходив із необґрунтованості останньої в цій частині.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає їх правильним, а ухвалу суду першої інстанції в оскаржуємій частині - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2011 року по справі № 0827/2-1800/11 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 щомісяця у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.04.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття.

27.05.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с.8).

Згідно із розрахунком заборгованості по аліментам № 37432514/6 від 04.10.2018 р. головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Гусакова М.О. (а.с.9), в матеріалах виконавчого провадження наявні відомості щодо сплати аліментів боржником ОСОБА_4 за період з 01.04.2013 р. по 01.09.2018 р. на загальну суму 43133 грн.

Заборгованість за вказаним виконавчим документом станом на 01.09.2018 становить 4439,35 грн., яка розрахована у відповідності до ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.195 СК України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України (в редакції ЗУ від 17.05.2017 року № 2037-VІІІ) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п.17 Постанови ПВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Ч. 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Проте, як було правильно встановлено судом першої інстанції зазначені вище зміни у СК України, зокрема: ст.182 ч.2 набули чинності 28.08.2018 р., а у ст.195 СК України - 08.07.2017 р. та не мають зворотної дії у часі, тому при проведенні розрахунку заборгованості державний виконавець не мав обрахувати розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_4, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, у тому числі за період до 08.07.2017 р., як помилково вважала скаржник (стягувач) у цій справі.

Оскільки, за змістом ст. 195 СК України в редакції, чинній до 07.07.2018 року, якщо платник не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_4 з 2004 р. є фізичною особою-підприємцем (а.с.35), з 01.04.2017 року перебуває на спрощеній системі оподаткування (а.с.36).

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що платник аліментів у вищезазначений період нарахування заборгованості до 07.07.2018 року працював фізичною особою - підприємцем.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

А тому, заборгованість державним виконавцем мала визначатись та визначалась із заробітку (доходу) ОСОБА_4 на час виникнення заборгованості, а не із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції правильно відмовив стягувачу у задоволенні її скарги у цій справі в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гусакова М.О. при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_4 по аліментам від 04.10.2018 року та зобов'язання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Гусакова М.О. або іншої уповноваженої особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, у провадженні якого перебуває виконавче провадження № 31432514 невідкладно скласти розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по аліментам за період з 01.04.2013 р. по 07.07.2018 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівника для Запорізької області.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 дублюють доводи скарги останньої, як стягувача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Останні не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції в ухвалі суду в оскаржуєій частині, є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції в оскаржуєій частині є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування стягувача ОСОБА_2, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування вимог скарги стягувача у цій справі в частині її відмови.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги стягувача.

Так, в силу вимог ст. 367 ч. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України у цій справі, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги, є додана стягувачем до її апеляційної скарги у цій справі довідка Відділення у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 02.06.2017 року про доходи боржника ОСОБА_4, як приватного підприємця (а.с.237).

Останньою лише додатково підтверджуються правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції в ухвалі суду в оскаржуємій частині.

Наявність нульового доходу приватного підприємця ОСОБА_4 у певний період не спростовує того факту, що він у цей період вважався особою, яка працювала.

Якщо у квітні 2017 року він мав дохід 3080,0 грн.(а.с. 237), то ј частина аліментів від цього доходу складала 770,00 грн., саме зазначена сума аліментів вказана в розрахунку державного виконавця у розрахунку за квітень 2017 року (а.с.9).

Якщо у травні 2017 року він мав дохід 3134 грн. (а.с.237), то ј частина аліментів від цього доходу складала 783,50 грн., якщо закруглити до гривні, то отримуємо 784,00 грн., саме зазначена сума аліментів вказана в розрахунку державного виконавця у розрахунку за травень 2017 року (а.с.9).

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі або ж її зміни.

В решті ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 12,141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2018 року у цій справі в оскаржуємій частині залишити без змін.

В решті ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та апеляційним судом не переглядалась.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 18.02.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.