РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Золотарьова Л.І.

за участю:

секретаря - Бломберус С.А.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/23487/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , КП «Жилкомсервіс», третя особа: ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить:

1) встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

- виділити ОСОБА_1 у користування одну житлову кімнату площею 14,8 кв.м. та балкон 2,4 кв.м.;

- ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату площею 13,0 кв.м;

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити у користування житлову кімнату площею - 16,1 кв.м. та балкон 3,6 кв.м.;

- інші приміщення: кухню 7,0 кв.м, вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 8,9 кв.м, вбудовані шафи 0,2 кв.м. та 0,5 кв.м. - залишити у загальному користуванні;

2) зобов`язати КП «Жилкомссервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру, відповідно до встановленого порядку користування квартирою та нараховувати оплату виходячи з встановлених порядком користування площ житлових та допоміжних приміщень;

3) стягнути з ОСОБА_4 судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що їй, відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Після одруження ОСОБА_3 узяла прізвище чоловіка та стала ОСОБА_3 . Крім того, рішенням суду від 15.07.2009 року ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав стосовно ОСОБА_5 . Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 03.11.2009 р. встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_5 та призначено опікуном ОСОБА_1 . Закріплено за малолітньою ОСОБА_5 право на проживання та користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира, щодо якої позивач просить встановити порядок користування складається з трьох жилих кімнат, загальна площа квартири складає 65,64 кв.м, житлова - 43,9 кв.м. Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_4 , у тому числі письмово, з приводу встановлення порядку користування квартирою та розділу особового рахунку, так як остання не приймає участі у сплаті експлуатаційних витрат та підтримання квартири у належному стані. У позивача з ОСОБА_4 існує конфлікт щодо користування квартирою та мирним шляхом не зможуть визначити порядок користування жилими кімнатами у спірній квартирі, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою про встановлення порядку користування квартирою. Тому позивач вважає, що для врахування інтересів всіх співвласників необхідно встановити порядок користування квартирою. На даний час ОСОБА_4 не сплачує експлуатаційних витрат на квартиру, у зв`язку з чим позивач несе додаткові витрати. Для усунення цього необхідно розділити особовий рахунок на квартиру, тому необхідно зобов`язати КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунки.

Ухвалою суду від 12.12.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 28.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У відзиві на позов представник КП «Жилкомсервіс» зазначив, що в позові позивач просить встановити певний порядок користування вказаною квартирою та зобов`язати КП «Жилкомсервіс» розподілити особовий рахунок. КП «Жилкомсервіс» має можливість розподілити особовий рахунок у разі чіткого визначення площі кожного з користувачів. Тому КП «Жилкомсервіс» є неналежним відповідачем по справі, оскільки жодним чином не порушив прав сторін процесу.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, надали відповідні пояснення.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити, надала відповідні пояснення, підтвердила, що вона користується житловою кімнатою площею 13,0 кв.м; позивачка користується житловою кімнатою площею 14,8 кв.м. та балконом 2,4 кв.м. ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_4 користуються житловою кімнатою площею 16,1 кв.м. та балконом 3,6 кв.м.

Відповідачка ОСОБА_4 не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала.

Представник КП «Жилкомсервіс» не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, надав відзив на позов.

Третя особа ОСОБА_5 не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 14.04.1998 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності (приватизовано) належить: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Згідно з технічним паспортом спірна квартира є трьохкімнатною, житловою площею - 43,9 кв.м., загальною площею - 65,6 кв.м. Квартира складається з: 1-а кімната - 13 кв.м., 2-а кімната - 14,8 кв.м., 3-тя кімната 16,1 кв.м, кухня - 7,0 кв.м., вбиральня - 1,2 кв.м., ванна кімната - 2,1 кв.м., коридор - 8,9 кв.м., вбудовані шафи 0,2 кв.м. та 0,5 кв.м., балкони - 3,6 кв.м. та 2,4 кв.м.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2009 року ОСОБА_4 позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради від 03.11.2009 р. №223-1 встановлено опіку над малолітньою ОСОБА_5 та призначено опікуном ОСОБА_1 , закріплено за малолітньою ОСОБА_5 право на проживання та користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_1

За змістом ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України).

Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Стаття 372 ЦК України визначила, що право спільної сумісної власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною сумісною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці, які є рівними у праві спільної сумісної власності.

Виходячи зі змісту положень ст. 372 ЦК України, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони фактично визнали та погодили такий порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

- виділити ОСОБА_1 у користування одну житлову кімнату площею 14,8 кв.м. та балкон 2,4 кв.м.; - ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату площею 13,0 кв.м; - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити у користування житлову кімнату площею - 16,1 кв.м. та балкон 3,6 кв.м.; - інші приміщення: кухню 7,0 кв.м, вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 8,9 кв.м, вбудовані шафи 0,2 кв.м. та 0,5 кв.м. - залишити у загальному користуванні.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року (в редакції на час видачі свідоцтва) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, частки кожного співвласника ( ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ) у праві спільної сумісної власності є рівними, оскільки іншого в судовому засіданні не встановлено, тобто частка кожного співвласника становить по 1/3, тобто на одну частку в середньому припадає 14,6 кв.м. житлової площі (43,9/3).

Виходячи зміст положень ст. 372 ЦК України щодо первинного значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість щодо порядку користування майном, то суд вважає необхідним визначити порядок користування квартирою з урахуванням домовленості співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що відповідає їх волевиявленню та домовленості. При цьому, права третього співвласника квартири - відповідачки ОСОБА_4 не порушуються, оскільки їй та її доньці у користування виділено житлову кімнату з найбільшою площею 16,1 кв.м., а також поряд з цією кімнатою - балкон площею 3,6 кв.м.

При цьому, суд враховує, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Слід розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки, спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки. При цьому, допускається можливість відійти від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з наявністю такої згоди співвласників. Таке рішення не порушує їх прав як співвласників. Отже, учасники права спільної часткової власності наділяються правами володіння, користування та розпорядження майном. Але, оскільки право кожного співвласника не обмежується якоюсь чітко визначеною частиною, а поширюється на усе спільне майно, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Здійснення права на засадах спільної згоди учасників має розглядатися як загальне правило, винятки з якого можуть встановлюватись законом. Таким чином, учасники спільної часткової власності здійснюють свої права на засадах загальної згоди.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про необхідність встановити порядок користування спірною квартирою таким чином: - виділити ОСОБА_1 у користування одну житлову кімнату площею 14,8 кв.м. та балкон 2,4 кв.м.; - ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату площею 13,0 кв.м; - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити у користування житлову кімнату площею - 16,1 кв.м. та балкон 3,6 кв.м.; - інші приміщення: кухню 7,0 кв.м, вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 8,9 кв.м, вбудовані шафи 0,2 кв.м. та 0,5 кв.м. - залишити у загальному користуванні.

З приводу позовних вимог щодо зобов`язання КП «Жилкомсервіс» розподілити особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються у спірну квартиру, - суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.10.1992 р., передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати.

З відзиву КП «Жилкомсервіс» на позов вбачається, що КП «Жилкомсервіс» має можливість розподілити особовий рахунок у разі чіткого визначення площі кожного з користувачів, тому КП «Жилкомсервіс» є неналежним відповідачем по справі, оскільки жодним чином не порушив прав сторін процесу.

Таким чином, відповідач КП «Жилкомсервіс» не відмовляв позивачу у вказаному питанні, а лише повідомив, які відомості йому необхідні для вирішення вказаного питання.

Отже, позивачем не доведено, якими саме діями КП «Жилкомсервіс» порушив її права.

Враховуючи зазначені обставини, позовні вимоги щодо зобов`язання КП «Жилкомсервіс» розподілити особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг - є передчасними, оскільки КП «Жилкомсервіс» не порушував права позивачки, а позивачка набуває права на розподіл КП «Жилкомсервіс» особистого рахунку після отримання рішення суду про визначення порядку користування квартирою з закріпленням у користування співвласників відповідних площ кімнат та приміщень.

На підставі викладеного, позовні вимоги щодо зобов`язання КП «Жилкомсервіс» розподілити особових рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються у спірну квартиру, задоволенню не підлягають.

Позивачка просить стягнути всі судові витрати лише з відповідачки ОСОБА_4 , однак такий розподіл судових витрат не узгоджується з нормами ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем були заявлені дві вимоги не майнового характеру: 1) вимога до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою - за що було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.; 2) вимога до КП «Жилкомсервіс» про зобов`язання КП розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг - за що було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Враховуючи, що у задоволені позовних вимог до КП «Жилкомсервіс» щодо зобов`язання розподілити особових рахунків відмовлено, то судовий збір, який позивачем сплачено при поданні позову, стягненню з КП «Жилкомсервіс» не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позовна вимога до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою задоволена, то судовий збір у розмірі 704,80 грн. покладається на відповідачів у рівних частках, тобто по 352,40 грн. на кожного (704,80/2).

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, то часина судового збору у розмірі 352,40 грн., яка припадає на неї, підлягає зменшенню на 50%, яка підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету, тобто - 176,20 грн. (352,40 грн.).

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 грн., а з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 176,20 грн.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , КП «Жилкомсервіс», третя особа: ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою та розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 таким чином:

- виділити ОСОБА_1 у користування одну житлову кімнату площею 14,8 кв.м. та балкон 2,4 кв.м.;

- ОСОБА_3 виділити у користування житлову кімнату площею 13,0 кв.м;

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити у користування житлову кімнату площею - 16,1 кв.м. та балкон 3,6 кв.м.;

- інші приміщення: кухню 7,0 кв.м, вбиральню 1,2 кв.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., коридор 8,9 кв.м, вбудовані шафи 0,2 кв.м. та 0,5 кв.м. - залишити у загальному користуванні.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 176 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено у встановлено порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», , м. Харків, вул. Конторська, 35.

Третя особа: ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 23.09.2019 року.

Головуючий -