Справа № 685/950/19
Провадження № 2/685/206/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоставецька сільська рада про позбавлення батьківських прав

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач позов підтримала, пояснила, що від шлюбу з відповідачем у них є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Теофіпольського райсуду від 10.08.2017 року шлюб між ними розірвано, рішенням Теофіпольського райсуду від 11.04.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 . З січня 2017 року вона з відповідачем разом не проживають, малолітня ОСОБА_3 проживає з нею та знаходиться на її утриманні, вихованням дитини займається вона, батько дитини життям доньки не цікавиться, не спілкується з дочкою та не бере участі у її вихованні та утриманні. З моменту розлучення і до тепер відповідач бачив доньку лише двічі. Тому вважає, що відповідач не виконує батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_3 . Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 .

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що з 09.10.2017 року він перебуває у місцях позбавлення волі, самостійного доходу не має, також не має можливості спілкуватися з дочкою, їй телефонувати, тому вважає, що не приймає участі у вихованні та утриманні дитини з поважних причин, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила, пояснила, що до Новоставецької громади звернулася із заявою ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 . На засіданні виконавчого комітету громади було досліджено надані позивачем документи та прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав. Оскільки відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, то він на засідання не викликався та пояснення у нього не відбиралися.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження, про шлюб. Рішенням Теофіпольського райсуду від 10.08.2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Заборгованість відповідача з виплати аліментів станом на 20.02.2018 року згідно виконавчого листа №685/446/17 від 26.04.2017 року виданого Теофіпольським райсудом становить з жовтня 2017 року 2803,23 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості Теофіпольського РВ ДВС. Позивач працює головним спеціалістом управління соцзахисту населення Теофіпольської РДА (довідка з місця роботи від 07.05.2019). Згідно з довідками Новоставецької ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 є ученицею 2 класу, її батько ОСОБА_2 не бере участі у її вихованні, не цікавиться навчанням дочки, а мати - ОСОБА_1 - виховує дочку сама, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини. Відповідно до довідок Новоставецької сільради від 22.05.2019 ОСОБА_1 проживає із дочкою ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_6 без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , дочка знаходиться на повному утриманні матері. Згідно з довідкою-характеристикою від 22.05.2019 року та актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_7 характеризується позитивно, працює, заміжня, проживає із дочкою та чоловіком у господарстві матері ОСОБА_8 , умови проживання дитини хороші. Згідно з висновком Новоставецької сільради від 23.05.2019 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 буде відповідати інтересам дитини. ОСОБА_2 був засуджений вироком Білогірського райсуду від 29.11.2018 року, вирок набрав законної сили 03.01.2019 року, відбуває покарання у Шепетівській виправній колонії №98 (довідка Білогірського райсуду від 19.06.2019, вирок Білогірського райсуду від 29.11.2018 р., відповідь Шепетівської виправної колонії №98 на запит суду від 04.07.2019).

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач, перебуваючи з 09.10.2017 року під вартою, а з 17.01.2019 року відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, не мав об?єктивної можливості виконувати свої батьківські обов?язки по відношенню до дочки ОСОБА_3 : відвідувати батьківські збори, цікавитися її навчанням, приймати участь в її утриманні та приймати участь у її вихованні.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що суду не надано доказів наявності підстав, визначених ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 , тому позов задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.164 СК України, 12, 81, 89, 259-265 ЦПК України, районний суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новоставецька сільська рада про позбавлення батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий