2-3800/10
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

18 лютого 2019 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Новікова Н.В., розглянувши клопотання начальника Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про визнання відмови стягувача від аліментів,-

встановила:

Начальник Токмацького МРВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням, у якому просить визнати відмову стягувача ОСОБА_2 від аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа №2-3800, виданого 09.12.2010 Токмацьким районним судом Запорізької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 18.11.2010 до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст.434 ЦПК України заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Згідно з п.1 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення.

З аналізу вказаних норм права, можливо зробити висновок, що питання про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом за результатами розгляду заяви стягувача, а не клопотання державного виконавця.

Дії державного виконавця при отриманні відповідної заяви стягувача полягають лише у передачі її до суду для затвердження, а не звернення до суду з відповідною процесуальною заявою.

Таким чином, клопотання державного виконавця про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також зауважую, що обґрунтування державним виконавцем даного клопотання статтею 372 ЦПК України є безпідставним, оскільки ст.372 ЦПК України регулює процесуальні правовідносини, які виникли в процесі апеляційного перегляду справи, а не у процесі виконання судового рішення.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» також не наділяє виконавця правом звернення до суду з вказаним поданням.

Керуючись ст.186, 260, 434 ЦПК України, суддя,-

ухвалила:

Відмовити у відкрити провадження у справі за клопотанням начальника Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про визнання відмови стягувача від аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: