Справа № 127/5434/19
Провадження № 22-ц/801/1920/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2

апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головенька Віталія Петровича

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2019 року ухвалене під головуванням судді Вохмінової О.С., повний текст якого складений того ж дня

в справі №127/5434/19

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого посилалась на те, що з відповідачем у справі 09 липня 2006 року був укладений шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, від якого у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Понад чотири роки тому вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть і навіть не бачать одне одного. Зазначила також, що перебування у шлюбі з відповідачем перешкоджає їй зареєструвати шлюб з іншою людиною, що є порушенням її права на сім`ю. Просила розірвати шлюб укладений із відповідачем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2019 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.07.2006 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, актовий запис № 1358 розірвано.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Головенько В.П. подав апеляційну скаргу, у яких посилаючись на необґрунтованість висновків суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що він як відповідач не бажав розривати шлюб, а навпаки хоче зберегти сімейні відносини з позивачем, а віддаленість його місця проживання зумовлена необхідністю заробляти кошти на утримання сім`ї. Коли він зустрічався з позивачкою, вона не виказувала бажання розірвати шлюбу, а відтак її звернення з відповідним позовом було для нього несподіванкою.

Порушення судом норм процесуального права, на думку апелянта, полягають у тому, що справу розглянуто за відсутності відповідача, який не повідомлений про час та дату слухання справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Головенько В.П., повідомлений в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, про що в матеріалах справи є відповідна розписка, а також сам відповідач, судову повістку якому надіслано за зареєстрованою в установленому законом порядку адресою місця проживання, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Позивач ОСОБА_2 проти вимог апеляційної скарги заперечувала, підтримала свій відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне і обґрунтоване. Пояснила, що ось уже п`ятий рік як відповідач перебуває закордоном і вони припинили будь-які сімейні відносини. Саме тому вона наполягала на розірванні шлюбу в суді першої інстанції і не змінила свою думку, так як має намір створити іншу сім`ю. Заперечує доводи апеляційної скарги про те, що вона нібито мала зустрічі з відповідачем на території Ізраїлю. Повідомила, що дійсно відвідала Ізраїль в січні 2019 року на запрошення свого друга, й випадково зустріла там ОСОБА_1 . Про відновлення сімейних стосунків з ним не йдеться.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 09 липня 2006 року між сторонами у справі був укладений шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, актовий запис №1358.

Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам.

Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_2 зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені чотири роки тому, окреме проживання та відсутність спілкування свідчить про неможливість збереження шлюбу.

Частиною 1 статті 51 Конституції України та частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаної норми судом першої інстанції вжито заходи щодо примирення подружжя.

Так, за заявою відповідача ухвалою Вінницького міського суду від 06 травня 2019 року сторонам надано термін на примирення строком два місяці, протягом якого їх відносини не змінились, сторони не відновили спілкування між собою та ведення спільного господарства.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено право відповідача, розглянувши справу без належного повідомлення та його участі, оскільки надані йому законом процесуальні права він реалізував через свого представника. Крім того, він мав можливість надати суду свої письмові пояснення, подати необхідні докази тощо.

Так, відповідно до ордеру серії ВН №093317 виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 24.03.2019 адвокат Головенько В.П. представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 , будь-які обмеження його повноважень в ордері не зазначені (а.с. 28).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Із системного аналізу положень статей 58, 64 ЦПК України випливає, що надане процесуальним законом право особі брати участь у справі через представника, передбачає вчинення представником від імені та в інтересах особи певних юридичних дій, що позбавляє сторону або третю особу необхідності їх вчиняти самостійно.

Розгляд справи в судовому засіданні Вінницького міського суду відбувався за участю представника відповідача - адвоката Головенько В.П., який 07 травня 2019 року отримав копію ухвали про зупинення провадження у справі у зв`язку із наданням строку на примирення. Одночасно із зупиненням провадження судом призначено дату розгляду справи на 09 липня 2019 року.

Після того справа призначена до розгляду на 16 липня 2019 року про що відповідача повідомлено судовою повісткою, яку отримано уповноваженою особою (а.с.40).

За правилами частини першої статті 64 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_1 проте не вказує реальних шляхів відновлення сімейних відносин з позивачкою ОСОБА_2 , не повідомив суд про вжиті ним заходи з цією метою, хоча суд за його заявою і надавав розумний строк для примирення.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головенька Віталія Петровича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Судді: І.М. Стадник І.В. Міхасішин Ю.Б. Войтко