Провадження № 2/185/1330/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2019 року м.Павлоград
представник позивача - ОСОБА_3 ,
представник Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області - Кисла Г.С., -
23 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, в якому просить суд позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з 26.10.2007 року . В період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_4 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 23.06.2011 року . Батько у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , участі не приймає, дитину не утримує, не піклується. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 88 190,73 грн. ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_5 та останні разом займаються розвитком та матеріальним забезпеченням сина. Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 07.11.2018 року вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04 січня 2019 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання.
11.02.2019 року закрито підготовче провадження у вищевказаній справі та призначено до розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, дала пояснення відповідно до обставин викладених в позові, зазначила, що відповідач з 2009 року перестав належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, один раз в півроку телефонував або брав сина, а з жовтня 2011 року взагалі перестав спілкуватись та з`являтись у житті сина. Зі святами батько сина не вітав, вона його запрошувала, але він не приходив. З 2011 року зв`язку з відповідачем не має, де він вона не знає, знає тільки, що лікувався від алкозалежності. Останнє спілкування батька з сином було в старшій групі дитячого садочка, зараз сину 11 років, про існування батька він знає, але не пам`ятає його та не питає про нього. Вона вже 10 років проживає з іншим чоловіком однією сім`єю, уклали шлюб, є спільна дитина, син вважає її чоловіка татом, та хоче щоб він його усиновив. Відповідач з`являвся один раз до органів опіки, але вона з ним не спілкувалась, відповідач зазначив, що проти позбавлення батьківських прав, але й після засідання свого ставлення до сина не змінив, жодного разу життям сина не цікавився, не питав про нього, не з`являвся, не спілкувався, не телефонував. В подальшому позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає їх обґрунтованими, доказово підтвердженими, просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, судові повістки отримав особисто за адресою реєстрації місця проживання, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями, причини не явки суду не повідомив, відзив не подав.
Представник третьої особи в судовому засіданні дала пояснення відповідно до висновку органу опіки, зазначила, що ОСОБА_2 з`явився один раз, усно зазначив, що він заперечує проти позбавлення батьківських прав, в подальшому не з`являвся, доказів своєї участі у житті та вихованні сина, чи зміні свого ставлення до сина, не надавав, вважає, що задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним, та виключно в інтересах дитини, в подальшому в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за відсутності представника, позов підтримала.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що він проживає з татом ОСОБА_5 , мамою та сестрою, хоче щоб його татом був тато ОСОБА_5 , він знає, що в нього є тато ОСОБА_2 , але не пам`ятає його, ніколи з ним не спілкувався та не бачив його.
Свідки ОСОБА_10 , яка є матір`ю позивача, та ОСОБА_5 - чоловік позивача, в судовому засіданні пояснили, що відповідач останній раз бачив сина на випускному в дитячому садочку, після того ніколи життям сина не цікавився, не спілкувався, не телефонував, матеріальної допомоги не надавав, де він знаходиться, проживає вони не знають, контактів з ним не має. ОСОБА_5 виховує ОСОБА_4 як батько, дитина називає його батьком, а він бажає усиновити ОСОБА_4 , вважають, що позбавлення батьківських прав відповідача буде виключно в інтересах дитини.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
З`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис № 1154.
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 , шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 102 від 23.06.2011 року.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпроетровської області від 28.03.2011 року, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вищевказаного рішення в Павлоградському МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 2-997 від 29.03.2011, щодо стягнення аліментів. Станом на 01.11.2018 року за боржником значиться заборгованість у розмірі 88 190,73 грн. що підтверджується довідкою від 21.11.2018 року наданою Павлоградським МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

ОСОБА_1 23.12.2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу змінила прізвище на - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 .

Відповідно до листа №687 від 19.07.2018 року КЗ «Центр Первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний момент мешкає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , спостерігається в амбулаторії ЗПСМ № 7 у лікаря-педіатра з 2012 року. Під час звернення до амбулаторії з приводу захворювань, щеплення та профогляду, дитину супроводжує мати ОСОБА_1 , або вітчим ОСОБА_5 Вони здійснюють фактичний догляд за хлопцем. Біологічний батько дитини на прийом до лікаря - педіатра разом з дитиною жодного разу не звертався.

Відповідно до інформації адміністрації Павлоградської ЗШ I-III ступенів №4, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в школі протягом чотирьох років. За час навчання батько ОСОБА_2 , не відвідував школу та батьківські збори, фактично не цікавився інтересами та розвитком дитини у класного керівника та працівників школи. Мати та вітчим приділяють належну увагу вихованню сина. Систематично відвідують школу, цікавляться не лише успіхами дитини а й справами класу. Беруть активну участь в класних батьківських зборах, залучаються у вирішенні організаційних питань класу, є членами батьківського комітету.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 № 3095/0/2-18 від 07.11.2018 року орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягів з протоколів засідання Комісії з питань захисту прав дитини № 13,14 28.09.2018 батько на засідання комісії не з`явився, 29.10.2018 запрошені мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 , позиція батьків в протоколі не відображена.

Згідно відповіді на запит КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР» № 1312/2 від 23.07.2019 ОСОБА_2 під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав.

Пленум Верховного Суду України в п. 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов`язки та роз`яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини, статті 171 СК дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, в судовому засіданні з додержанням вимог Цивільного процесуального кодексу та з урахуванням віку дитини, стану здоров`я, розумового розвитку.

Аналогічні положення викладені у ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 року), яка зобов`язує суд надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України». У п. 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей .

В судовому засіданні була вислухана думка дитини неповнолітнього ОСОБА_4 , якому на час розгляду справи є повних 11 років, який пояснив суду, що він проживає з татом ОСОБА_5 , мамою та сестрою, хоче щоб його татом був тато ОСОБА_5 , він знає, що в нього є тато ОСОБА_2 , але не пам`ятає його, ніколи з ним не спілкувався та не бачив його.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення первісних позовних вимог, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої особи, покладених на нього ст.150 Сімейного кодексу України, що буде повністю відповідати інтересам дитини.

Керуючись ст. 89,133,141,258-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, , місце знаходження, вул. Соборна, 95, м. Павлоград, Дніпропетровська область.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко