РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/796/19

12 вересня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.,

секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

з участю заявника: ОСОБА_1

представників заявника: ОСОБА_20., ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Вимоги заяви мотивує тим, що вона проживає разом з своїм дітьми ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_2 . Також в домі живуть, але тимчасово знаходяться на заробітках у Польщі її чоловік - ОСОБА_5 , її мама - ОСОБА_6 та її вітчим - ОСОБА_7 .

Поряд, на одному подвір`ї, по АДРЕСА_1 проживає її дядько ОСОБА_2 , разом з її бабою ОСОБА_8 . Раніше це було одне домоволодіння. Приблизно десять років тому назад домоволодіння було поділено на дві частини і вони стали жити в окремих будинках, але на одному подвір`ї.

Стверджує, що останній вчиняє щодо неї неправомірні дії, зокрема домашнє насильство (психологічне та фізичне), а саме: переслідує її, погрожує їй рушницею, ображає її та її дітей нецензурними словами, поводиться агресивно.

Так 29.11.2018 року о 23 год 30 хв. ОСОБА_2 на їхньому подвір`ї погрожував рушницею її рідному братові ОСОБА_9 , вистрілив з рушниці в повітря, налякавши її та її дітей. Вона викликала поліцію, однак поліцейські на її прохання забрати рушницю в ОСОБА_2 жодних дій не вчинили. Після цього ОСОБА_2 знову їй погрожував.

07.03.2019 року вона попросила сусіда ОСОБА_10 , щоб він зробив на її подвір`ї загорожу. ОСОБА_2 почав чіплятися до ОСОБА_10 , наносити йому побої, а коли вона заступилася за нього, ОСОБА_2 почав її ображати, виніс рушницю, якою почав їй погрожувати. Вона викликала працівників поліції, які відібрали у неї заяву, однак жодних дій відносно ОСОБА_2

Такі дії ОСОБА_2 викликають побоювання її за свою безпеку та безпеку її малолітніх дитини, оскільки вірогідним є продовження та повторне вчинення домашнього насильства.

На підставі викладеного просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 .

Стислий виклад позиції сторін та показання свідків.

Заявник ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених в ній, просили її задовольнити. Зазначили, що навіть під час розгляду справи в суді ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство, висловлює погрози вбивством в бік заявника. Що стало підставою звернення заявника із заявою про вчинення злочину та внесення відомостей в ЄРДР, правова кваліфікація ст. 129 ч.1 КК України. Просять постановити рішення, яким видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 заборонити наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 переслідувати та в будь який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви. Суду пояснив, що він проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю мамою ОСОБА_8

Поряд на одному подвір`ї, за адресою АДРЕСА_2 , проживає його племінниця ОСОБА_1 разом з сім`єю.

Раніше це було одне домоволодіння, однак приблизно десять років тому назад його мама ОСОБА_8 , яка є власницею даного домоволодіння, поділила його на дві частини і вони стали жити в окремих будинках, але на одному подвір`ї.

Зазначає, що у них із заявницею нормальні стосунки, він жодного разу не погрожував заявниці рушницею, не переслідував та не ображав ні її, ні її дітей.

29.11.2018 року його не було вдома. Коли він о 03.00 год. повернувся додому, на його подвір`ї перебували працівники поліції, на подвір`ї все було перевернуто, речі розкидані. працівники поліції запитували його про рушницю, однак він відповів, що рушниці у нього не має. Він не погрожував рушницею заявниці та її брату.

07.03.2019 року він перебував в себе на подвір`ї. Також на подвір`ї перебував його сусід ОСОБА_10 , який робив загорожу для курей. До нього на подвір`я прийшли працівники поліції, які повідомили, що до них поступила заява від ОСОБА_11 , що він чіплявся до ОСОБА_10 , наносив йому побої, та погрожував рушницею ОСОБА_12 Однак вказаниї фактів не було.

30.04.2019 р. на його подвір`я дійсно приходили працівники поліції, однак до нього жодних зауважень не мали.

В подальшому ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить завершувати розгляд справи у їх відсутності, пояснення дані ним в судовому засіданні підтримує в повному обсязі, вимоги заявника вважає безпідставними. Просить відмовити у задоволенні заяви.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 вказала, що 07.03.2019 р. була свідком того, як на подвір`ї ОСОБА_1 ОСОБА_2 побив ОСОБА_10 та висловлюючись нецензурними словами, погрожував застосувати зброю та спалити всіх.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_1 07.03.2019 р. він на прохання ОСОБА_1 городив пліт для курей на її подвір`ї. В цей момент на подвір`я вийшов ОСОБА_2 , який почав висловлювати нецензурно та висловлювати в бік ОСОБА_1 погрози, між ним ним та та ОСОБА_2 виникла нетривала штовханига .

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що проживає в АДРЕСА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_2 Поряд на одному подвір`ї, за адресою АДРЕСА_2 , проживає її внучка ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю.

Раніше це було одне домоволодіння, однак приблизно десять років назад вона, як власниця даного домоволодіння, поділила його на дві частини і ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стали жити в окремих будинках, але на одному подвір`ї. Вона ж проживає в літній кухні. Однак дане подвір`я разом з хатою належить їй згідно заповіту.

Зазначає, що ініціатором всіх сварок є саме ОСОБА_1 , яка не хоче, щоб ОСОБА_2 ходив по подвір`ї, тому звертається безпричинно в поліцію. Стверджує, що ОСОБА_2 не вчиняє домашнього насильства по відношенню ОСОБА_16

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2019 р. по даній справі відкрито окреме позовне провадження та призначено судове засідання. для розгляду справи по суті.

Суд, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 проживає разом з своїм дітьми ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_2 . Також в домі живуть, але тимчасово знаходяться за межами України чоловік заявниці - ОСОБА_5 , мама заявниці - ОСОБА_6 та вітчим заявниці - ОСОБА_7 .

Поряд, на одному подвір`ї, в АДРЕСА_1 проживає дядько заявниці, ОСОБА_2 , разом з бабусею заявниці, ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом не проживають, спільним побутом не пов`язані.

07.05.2019 р. ОСОБА_1 зверталась до Надвірнянського ВП ГУНП про внесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбаченого ст. 129 КК України, з якої вбачається, що 30.04.2019 р. ОСОБА_2 погрожував вбивством в її сторону (а.с. 40).

Згідно повідомлення Надвірнянського ВП ГУНП від 07.05.2019 р., ОСОБА_2 не являється власником газової, мисливської нарізної, гладкоствольної, золодної зборої та спецзасобів для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями (а.с. 41).

З інформації Надвірнянського ВП ГУНП від 15.05.2019 р. вбачається, що 20.10.2018 р.. о 22.13 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , із змістом «Дядько стріляє на подвір`ї з рушниці та погрожує всім родичам». Дане повідомлення зареєстровано до Журналу єдиного обліку. На місце події виїзджали група швидкого реагування у складі інспекторів СРПП Надвірнянського ВП старшого лейтепта поліції Дричака Петра Дмитровича та старшого лейтенанта поліції Росохи Віталія Володимировича, слідчо-оперативна група у складі слідчого СВ лейтенанта поліції Мартинюка Андрія Дмитровича та оперуповноваженого капітана поліції Питлюка Назарія Васильовича. В ході розгляду даного повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про цю подію за № 0000735 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Про результати розслідування та прийняте процесуальне рішення у даному кримінальному провадженні його учасників поінформовано слідчим відділенням Надвірнянського ВП згідно з вимогами КПК України України.

07.03.2019 р. о 11:36 надійшло повідомлення від ОСОБА_1 із змістом «Конфлікт з родичем». Дане повідомлення зареєстровано до Журналу єдиного обліку та розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян». На місце події виїзджала група швидкого реагування у складі інспекторів СРПП Надвірнянського ВП сержанта поліції Гекманюка Миколи Андрійовича та старшого лейтенанта поліції Грещука Богдана Богдановича.

Згідно довідки ДОП Надвірнянського ВП ГУНП Цимбалюка М.В., в Надвірнянський відділ поліції 07.03.2019 року надійшло звернення від гр. ОСОБА_1 , в якому вона просить встановити та вжити заходів відносно гр. ОСОБА_2 , який в нетверезому стані вчинив з нею конфлікт, під час якого погрожував та виражався нецензурно в її адрес. Дана подія зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Надвірнянського ВП ГУНП під № 1435 від 07.03.2019 року. Проведеною перевіркою та при неодноразовому відвідуванні помешкання гр. ОСОБА_2 вхідні двері були зачинені. Перевіркою не встановлено будь-яких фактів кримінальних правопорушень.

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який набрав чинності 07 січня 2018 року. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Висновок суду.

Стаття 76 ЦПК України встановлює, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями ст. 81 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається із наявних у справі звернень ОСОБА_16 , відповідей на звернення яке надійшло до Надвірнянського ВП за № 2866, рапортів працівників поліції від 21.102018 р., довідки за результатами розгляду звернення від 05.04.2019 р., відповіді на запит адвоката від 15.05.2019р.у них містяться обставини,описані заявником ОСОБА_16 щодо вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, проте, згідно матеріалів справи та змісту самих рапортів, обставини про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства не перевірені та не підтверджені. У справі відсутнє будь-яке рішення по суті розгляду заяви ОСОБА_16

Показання свідків ОСОБА_17 , та ОСОБА_18 , та ОСОБА_19 підтверджують наявний конфлікт між сторонами який розпочинався з приводу користування спірним подвір`ям.

Таким чином суд дійшов висновку заявником не доведено обставин, викладених у поданій нею заяві та не доведено, що ОСОБА_2 підпадає під ознаку кривдника відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також суди дійшов висновку про відхилення доводів заявника про вчинення ОСОБА_2 15.05.2019 р. насильства, а саме погрози вбивством щодо заявника, оскільки наявність кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за зверненням заявника, не є доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Сам факт звернення заявника до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та ОСОБА_2 , але не підтверджує, що останній вчинив щодо заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Жодними матеріалами справи не доведено вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .

З врахуванням встановлених обставин у справі та наведених норм права, суд дійшов висновку про безпідставність вимог заявника.

Оскільки судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 , а також ризиків настання насильства у майбутньому, то суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

На підставі ст.ст. 1, 24, 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 310, 314, 350-1 - 350-6 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 18.09.2019 р.