ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4534/19
Провадження № 2/210/2055/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" вересня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Хлистуненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 Актом посмертного огляду по встановленню причинного зв`язку між смертю і профзахворюванням встановлено причинний зв`язок смерті батька з встановленим йому за життя хронічним професійним захворюванням, на яке він захворів під час роботи на підприємстві відповідача. Відповідно до Акту розслідування професійного захворювання професійне захворювання батька виникло під час його роботи слюсарем - ремонтником у цеху шламового господарства та технічного водопостачання Ново - Криворізького ГЗК, правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Причиною виникнення хронічного професійного захворювання було визнано його тривалу працю протягом 24 років в умовах впливу шкідливих факторів, рівень шкідливих речовин у робочому повітрі перевищував гранично - допустиму концентрацію більш ніж у 4 рази. Смертю батька їй завдано моральної шкоди, оскільки вона втратила рідну їй людину, тривалий час перебувала в напруженому психічному стані, думки про його смерть не залишають її до теперішнього часу. Тому, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, в наслідок професійного захворювання в розмірі 275000,00 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою від 15.08.2019 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Ботвінко О.А. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначив, що при укладенні трудового договору з ОСОБА_2 , відповідно до ст. 29 КЗпП України працівнику було роз`яснено його права і обов`язки, повідомлено про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. Тобто, батько позивача свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Більше того, на ПАТ «АМКР» відповідно до вимог законодавства повсякчас застосовуються заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду з охорони праці. Тому, протиправних дій відносно ОСОБА_2 , які б знаходились в причинному зв`язку з настанням в нього професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Також, зазначив, що положення діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства не містили норм, які б регламентували відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, або смертю фізичної особи членам його родини. А тому, до вказаних правовідносин не може бути застосована ст. 440-1 ЦК УРСР в редакції 1963 року, як це зазначає в позовній заяві позивач. В спірних правовідносинах не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких неправомірних дій, що могли б призвести до настання професійного захворювання у батька позивача, отже відсутня одна з обов`язкових передумов для відшкодування моральної шкоди. Крім того, розмір моральної шкоди, визначений позивачем, належним чином не вмотивований, завищений та не відповідає тяжкості та характеру шкоди, про наявність якої стверджує позивач. Таким чином, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час працював на підприємстві відповідача.

Даний факт визнано сторонами, а тому в силу ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19.06.1995 року професійне захворювання виникло за тих обставин, що ОСОБА_2 тривалий час працював на підприємстві відповідача в умовах запилення перевищення ГДК (26.6 мг/м3при ГДК 6.0 мг/м3) (а.с. 4-5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, свідоцтво видано відділом РАГС Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №858 (а.с. 3).

Актом посмертного огляду по встановленню причинного зв`язку між смертю та профзахворюванням від 07.10.2003 року встановлено що між смертю ОСОБА_2 та професійним захворюванням наявний причинний зв`язок (а.с. 6-7).

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Інгулецьким відділом РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №118 (а.с. 8).

З свідоцтва про укладення шлюбу від 14.11.1992 року слідує, що ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », свідоцтво видано Саксаганським відділом РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №1034 (а.с. 8).

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце (ст. 58 Конституції України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно зі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

При цьому, відповідно до ст.441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі ст. 450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 456 ЦК УРСР в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Також, у відповідності до вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності згідно ст.83 ЦК України УРСР 1963 року не застосовуються. Дана норма також регламентується п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Суд, доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Свої моральні страждання, пов`язані зі смертю батька в наслідок отримання професійного захворювання позивач оцінює в розмірі 275000,00 гривень.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Відтак, суд, враховуючи конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку батька, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди має бути стягнута в розмірі 100000,00 грн.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1000,00 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 440, 440-1, 441, 450, 456 ЦК УРСР, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 23, 76, 141, 247, 258, 259, 263 265, 274, 275, 278, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Арселор Міттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок професійного захворювання 100000,00 /сто тисяч/ гривень без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, , на користь держави судовий збір в розмірі 1000,00 /одна тисяча/ гривень.

Решту частину позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2019 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко