ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 520/7655/18

Апеляційне провадження № № 22-ц/813/89/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним-ОСОБА_4,

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним-ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року у складі судді Куриленко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів з 350 грн., які визначені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року, до 2 000 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що у даний час вона потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує пенсію в розмірі 1 379,23 грн. та аліменти, які визначені вказаним рішенням суду, має витрати, пов'язані з побутовою травмою, що матеріальний стан колишнього чоловіка значно покращився, оскільки він з 01 січня 2018 року отримує пенсію в розмірі 6 748 грн.

Посилаючись на ці обставини та зазначаючи, що можливості отримання аліментів від двох їх спільних повнолітніх дітей у неї немає, просила задовольнити її вимоги на підставі ч.3ст.80 СК України (т.1 а.с.2-3)

У липні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до позивачки із зустрічним позовом про припинення права на аліменти, які визначені наведеним вище рішенням суду.

Зазначав, що ОСОБА_4 перестала потребувати матеріальної допомоги, оскільки її пенсійне забезпечення ОСОБА_4 перевищує встановлений державою прожитковий мінімум на одну особу на місяць для осіб, які втратили працездатність.

Посилаючись на те, що він є інвалідом другої групи, має низку захворювань, на лікування яких йому не вистачає коштів, просив задовольнити його позов на підставі ч.3ст.82 СК України (т.1а.с.19-21).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року у первісному та зустрічному позовах відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що жодна із сторін не надала належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог (т.1а.с.176-181).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду в частині відмови їй у збільшенні розміру аліментів скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позову, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Неправильність рішення суду в частині відмови їй у задоволенні її позову мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт, крім доводів, що містяться в її позовній заяві, зазначила, що:

-вона сплачує за комунальні послуги щомісячно 1400 грн., крім пенсії та аліментів, отримує субсидію 249 грн. та інших доходів не має;

-інвалідність відповідачу призначена безпідставно, оскільки при наявності вказаних відповідачем захворювань неможливо встановити інвалідність;

-на відміну від неї, ОСОБА_5 має пільги по сплаті комунальних послуг, що додатково на ці потреби їх дочка надає йому щомісячно 1 500 грн. (т.1 а.с.206-209).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду в частині відмови у зустрічному позові скасувати та задовольнити його позов про припинення аліментів, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Неправильність рішення суду в частині відмови йому у задоволенні зустрічного позову мотивовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначив, що ним суду надані належні та допустимі докази, які підтверджують його позовні вимоги (т.1 а.с.195 -201).

У відзивах на апеляційні скарги кожна із сторін відповідно виклала свої заперечення, які дублюють доводи їх апеляційних скарг (т.2а.с.7-10,13-17).

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргуОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення, а скаргу ОСОБА_5 - задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи у позовах, суд першої інстанції виходів з того, що жодна сторона не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції щодо позовуОСОБА_4 та не погоджується з висновком щодо зустрічного позовуОСОБА_5, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

1.Щодо позовних вимог ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 4 ст.75 СК України визначено поняття подружжя, яке потребує матеріальної допомоги, а саме: якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 липня 2018 року встановлений в розмірі 1 435 грн., з 01 грудня 2018 року-1 497 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 19 вересня 1981 року перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох повнолітніх дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2010 року їх шлюб розірвано (т.1 а.с.3).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти в сумі 350 грн., щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2012 року, щомісячно, довічно (т.1 а.с.4,25).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка отримує пенсію в розмірі 1 379 грн. (т.1 а.с.6), субсидію в розмірі 249 грн. та аліменти в розмірі 350 грн.

Таким чином, щомісячний розмір доходів позивачки, який становить 1628 грн. (1379+249),без врахування аліментів, перевищує встановлений законом прожитковий мінімум.

Оскільки ОСОБА_4 отримує пенсію та субсидію, які забезпечують їй прожитковий мінімум, установлений законом для осіб, які втратили працездатність, вона не відноситься до осіб, які потребують матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України, зокрема, зі сторони ОСОБА_5

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, а тому її апеляційна скарга має бути залишена без задоволення.

2.Щодо зустрічного позову ОСОБА_5 про припинення аліментів.

За положеннями ч.3ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ч. 3 ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що:

1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги;

2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 отримує пенсію в розмірі 6 748,05 грн.(т.1а.с.37).

Згідно довідки акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 780588 від 17 серпня 2015 року ОСОБА_5 має другу групу інвалідності, пов'язану з проходженням військової служби, безстроково (т.1 а.с.36).

Відповідно до наданих суду ОСОБА_5 медичних документів за 2013-2017 р.р. у нього виявлені низка захворювань, в т.ч. онкологічне, які потребують лікування, та значних матеріальних витрат (т.1 а.с.39-133).

Отже, апеляційним судом встановлено, що:

-після ухвалення Київським районним судом м.Одеси від 11 грудня 2012 року рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_5, останній став інвалідом другої групи, безстроково;

-у зв'язку із станом здоров'я потребує значних витрат на лікування низки захворювань, в тому числі онкологічного;

-не має інших доходів, крім пенсії;

-ОСОБА_4 отримує пенсію та субсидію, які забезпечують їй прожитковий мінімум, установлений законом для осіб, які втратили працездатність;

-сторони мають двох повнолітніх дітей, до яких ОСОБА_4 не бажає звертатися із позовом про стягнення аліментів.

Сукупність вказаних обставин дає підстави для висновку, що відповідно до ч.3 ст.82 СК України, ОСОБА_4, як одержувач аліментів, перестала потребувати матеріальної допомоги, а ОСОБА_5, як платник аліментів, неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Тому апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року в частині відмови у зустрічному позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, скасувати.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, задовольнити.

Припинити право ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН-НОМЕР_1) на аліменти, які були їй присуджені та стягуються з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН-НОМЕР_2) на її користь за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2012 року в розмірі 350 грн.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 2018 року в частині відмови ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я.Колесніков