Справа № 127/4326/18
Провадження № 22-ц/801/94/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокуСправа № 127/4326/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Панасюка О.С., Шемети Т.М.

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2018 року, ухвалене у складі судді Антонюка В.В., дата складання повного тексту заочного рішення 14 травня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась у суд з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_4 з 2007 року. Позивач восени минулого року від свого чоловіка дізналась, що відповідач звернувся з позовом до її чоловіка та неї про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Зі змісту даного договору позивач дізналась, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязання за кредитним договором між нею та банком було укладеного договір поруки №164827 від 11 грудня 2007 року, відповідно до якого позивач нібито зобовязалась відповідати в повному обсязі по виконанню її чоловіком усіх зобовязань, що виникли у нього з кредитного договору із солідарною відповідальністю. У звязку з тим, що даний договір позивач не підписувала, в судовій справі №127/20886/16-ц було проведено судово почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта Київського науково дослідного інституту судових експертиз, підписи від імені поручителя в договорі № 164827 від 11 грудня 2007 року виконані не позивачем, а іншою особою.

Виходячи з наведеного, положень статей 203, 215 ЦК України, ОСОБА_3 просила визнати недійсним договір поруки № 164827 від 11 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір поруки № 164827 від 11 грудня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем доведено свої позовні вимоги, оскільки спірний договір поруки вона не підписувала, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

У вересні 2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося у суд із заявою про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2018 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року в задоволенні заяви ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що почеркознавча експертиза, яка покладена в основу рішення, проводилася з порушенням Методичних рекомендацій, оскільки у позивача не було відібрано вільних зразків почерку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

11 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 164827 /а. с. 10/.

Згідно п. 1.1 даного договору поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту 0 від 11 грудня 2007 року.

Згідно свідоцтва про шлюб від 16 грудня 2007 року, серії 1-АМ № 048822 позивач уклала шлюб та змінила прізвище з «Бондарчук» на «Гончарук» /а. с. 4/.

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа № 127/20886/16-ц. В процесі розгляду справи № 127/20886/16-ц ухвалою суду було проведено судово почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 6684/6685/17-21 від 22 грудня 2017 року, підписи від імені поручителя ОСОБА_5 в договорі поруки № 164827 від 11 грудня 2007 року виконані не позивачем, а іншою особою /а. с. 5- 8/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено свої позовні вимоги, оскільки спірний договір поруки вона не підписувала, а тому наявні правові підстави для задоволення позову та визнання договору поруки недійсним відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

Зазначений висновок суду першої інстанції ґрунтується на обставинах справи та нормах матеріального права, з ним погоджується також суд апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин вважається таким, що вчинено в письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами (частина друга статті 207 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд першої інстанції, установивши під час розгляду справи факт відсутності волевиявлення ОСОБА_3А.(поручителя) на укладення спірного договору поруки від 11 грудня 2007 року, з тих підстав, що за висновком експертизи договір останньою не підписано, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання такого договору недійсним. Зазначені обставини відповідачем не спростовано.

Відповідно до частини першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аргументи апеляційної скарги про те, що почеркознавча експертиза, яка покладена в основу рішення, проводилася з порушенням Методичних рекомендацій, оскільки у позивача не було відібрано вільних зразків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки місцевий суд дослідив та надав оцінку усім наявним у справі доказам та правильно взяв до уваги вказаний висновок судово-почеркознавчої експертизи, вказавши, що він є обґрунтованим, повним та зрозумілим, підстави для сумніву в його об'єктивності відсутні, а відповідачем не надано суду доказів на спростування висновку експерта. За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений висновок експерта є належним письмовим доказом у справі. Представниками відповідача ні під час звернення із заявою щодо перегляду заочного рішення, ні під час звернення з апеляційною скаргою не було ініційоване клопотання перед судом щодо проведення додаткової чи повторної експертизи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції. -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис А. Ю. Зайцев

Судді Підпис О. С. Панасюк

ОСОБА_6 Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя А. Ю. Зайцев

Повний текст постанови складено 15 лютого 2019 року.