Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2019 Справа №607/13020/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю., , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 30 травня 2019 року пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути із відповідача на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7610 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду 03 лютого 2014 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із нею ( ОСОБА_1 ) та навчається на денній контрактній формі навчання у Тернопільському національному економічному університеті за спеціальністю «Психологія». При цьому вказує, що за час навчання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 вона сплачувала по 1320 гривень в місяць за шість місяців навчання та по 1330 гривень в місяць - за два місяці навчання, загальна сума виплачених нею витрат становить 12580 гривень, половина із яких становить 6290 гривень. Разом із цим, вважає, що стягненню підлягають також кошти по оплаті вартості навчання за липень, загальна сума яких - 2640 гривень, відповідно половина складає 1320 гривень. Відтак, вказує, що сума додаткових витрат на дитину, яка підлягає стягненню із відповідача на її користь складає 7610 гривень. За вказаних обставин просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило.

Відзиву на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 не подавав.

За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За положеннями ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Судом установлено:

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 27 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №1352 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України).

Довідкою №318 виданою 13 травня 2019 року ОСББ «Київська 16» стверджується, що зареєстрована разом із позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії договору №143102 про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою укладеного 06 серпня 2018 року між Тернопільським національним економічним університетом та замовником ОСОБА_1 для одержувача ОСОБА_3 вбачається, що дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на юридичному факультеті за спеціальністю «Психологія» на денній платній формі навчання, освітній ступінь/освітньо-кваліфікаційний рівень - бакалавр, строком навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 60720 гривень, вартість одного місяця - 1320 гривень, строки внесення плати за освітню послугу - що півроку.

Вказане стверджується також довідкою №1206 виданою 14 травня 2019 року Тернопільським національним економічним університетом, ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання з повною оплатою, терміном навчання - 3 роки 10 місяців із завершенням навчання згідно з навчальним планом - 30 червня 2022 року.

За період із серпня 2018 року по липень 2019 року позивач ОСОБА_1 оплатила вартість навчання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у Тернопільському національному економічному університеті на загальну суму 7610 гривень, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями квитанції, виданими АТ КБ «ПриватБанк» зокрема: № 0.0..1 від 10 серпня 2018 року, №0.0..1 від 09 жовтня 2018 року, №0.0..1. від 13 листопада 2018 року, №0.0..1 від 26 грудня 2018 року, №0.0..1 від 29 січня 2019 року, №0.0. від 26 лютого 2019 року, №0.0..1 від 28 березня 2019 року, № 0.0..1 від 25 квітня 2019 року, № 0.0..1 від 05 червня 2019 року та квитанції від 02 липня 2019 року.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд відзначає, що положення частини першої ст.185 Сімейного кодексу України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

При визначенні обсягу понесених позивачем витрат та можливості їх віднесення до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, суд враховує, що витрати здійснені позивачем на оплату навчання дочки у вищому навчальному закладі Тернопільському національному економічному університеті зумовлена необхідністю здобувати освіту та в подальшому професію.

Разом із цим, суд звертає увагу, що позивач позбавлена можливості в інший спосіб захистити свої права та інтереси дочки, оскільки на момент звернення до суду із вказаним позовом дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була неповнолітньою, у зв`язку із чим, позивач позбавлена була права звертатись із позовом про стягнення із відповідача аліментів в порядку ст. 199 Сімейного кодексу України, якою передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, керуючись ст. 185 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат в сумі 7610 гривень як 1/2 частини понесених позивачем та підтверджених допустимими та належними доказами витрат на дочку ОСОБА_3 підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 89,141, 264, 265,268, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 7610 гривень додаткових витрат на дитину, ОСОБА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2019 року.

Реквізити сторін:

- ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка