РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 565/590/18

Провадження № 22-ц/4815/140/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Зейкан І.Ю.,

Рішення ухвалене в м. Вараш Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення 07 листопада 2018 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

з участю представника ОСОБА_2 адвоката Савонік Л.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кузнецовського міського суду від 02 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Вараської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулись до Кузнецовського міського суду з позовом до Виконавчого комітету Вараської міської ради та просила визнати незаконним та скасувати рішення Виконкому від 20.03.2018 року № 50 «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5».

Рішенням Кузнецовського міського суду від 02 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, 03 грудня 2018 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій доводить про його незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права та яке суперечить вимогам чинного законодавства.

Вказує, що судом першої інстанції взагалі не враховано, що відповідачем при ухваленні оскаржуваного рішення від 20.03.2018 року № 50, як органом опіки і піклування, не взято до уваги інтереси дитини ОСОБА_5. Відповідно і рішення місцевого суду в даній справі ухвалене з порушенням положень Конвенції про права дитини, Конституції України та Сімейного кодексу, оскільки в першу чергу увага приділяється інтересам дитини, а не батька чи бабусі з його сторони.

Зазначає, що наведені у відзивах відповідача та третіх осіб аргументи не відповідають дійсності, а викладені обставини перекручені, не правдиві та вводять в оману суд, зокрема, щодо її не участі на засіданні комісії при вирішенні питання про участь ОСОБА_2 у вихованні дочки. В зв'язку з такими діями працівників служби в справах дітей вона ставить під сумнів їх неупередженість та об'єктивність.

Вказує, що місцевим судом не з'ясовано обставини, які мають важливе значення для вирішення даної справи, а саме щодо графіку участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні доньки, який є несприятливим для дитини та обмежує її права.

Просить скасувати рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року і ухвалити нове по суті позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Вараської міськради зазначає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до суб'єктивної переоцінки доказів та норм права.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа - Служба в справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради стверджує, що при вирішенні питань захисту законних інтересів дитини будь-яких переваг ОСОБА_2 не надавали. Упередження до ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_6 не мають.

Також зазначають, що ОСОБА_4 не надала жодних доказів недоцільності встановленого порядку побачень батька ОСОБА_2 з дитиною.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа - ОСОБА_2 зазначив, що на засіданні комісії із захисту прав дитини під час розгляду його заяви про встановлення способу і порядку його участі у вихованні дитини, саме скаржник надавала пропозиції, щодо такого графіку, а її твердження про порушення звичного розпорядку дня дитини та щодо необхідності співпадання графіку з його відпустками є її припущенням, і позиція ОСОБА_4 свідчить про її небажання його спілкування з дитиною.

Відповідач та треті особи в поданих відзивах просять рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, а справу розглянути без їх участі.

Позивач ОСОБА_4 завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явились, причина неявки визнана судом не поважною, а її клопотання про відкладення справи за три дні до судового засідання - зловживанням процесуальними правами спрямоване на безпідставне затягування справи (п.2 ч.1 ст.44 ЦПК України) всупереч вимогам ч.1 ст. 2 ЦПК України, оскільки про відсутність у її представника повноважень адвоката їй було відомо з 25.01.2018 року (т.1 а.с.75).

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, як органом місцевого самоврядування,при прийнятті оскаржуваного рішення 20.03.2018 року № 50 «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5» не допущено порушень норм Конституції та Законів України.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами та обставина, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 14.06.2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_5, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кузнецовського міського суду від 03.04.2012 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був розірваний, а неповнолітню доньку ОСОБА_5 залишено на проживання разом з матір'ю.

12.07.2014, ОСОБА_7 у зв'язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6, змінила прізвище на ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2.

23.01.2018 ОСОБА_2 звернувся із заявою до Служби у справах дітей Виконкому про встановлення способу і порядку його участі у вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до поданої заяви ОСОБА_2, вона була розглянута на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вараської міської ради 13.03.2018 року /протокол №3/, за результатами розгляду якої, комісія клопотала перед Виконкомом прийняти рішення про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_5 у запропонований спосіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч цього, позивач та її представник не подали до суду доказів хвороб у ОСОБА_2

Місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 не довела тих обставин на які посилалась в спорі.

Зокрема, згідно ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Однак, зазначена норма не передбачає такого трактування, як зазначає апелянт, що дитина безпосередньо повинна бути вислухана саме на засіданні комісії та наскільки детально має бути викладена думка дитини.

В суді першої інстанції, представники третьої особи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що дитина ОСОБА_5 була заслухана та висловила свою думку щодо участі у її вихованні батька ОСОБА_2 під час обстеження умов за місцем її проживання. Така обставина підтверджується копією Акту обстеження умов проживання № 32 від 27.02.2018 року, в якому зафіксовано, що малолітня дитина ОСОБА_5 пояснила, що спілкується зі своїм татом але рідко, бажає бачитись з татом у вихідні дні. Акт підписаний, у тому числі ОСОБА_4 без зауважень.

Отже, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що право дитини на висловлення думки щодо участі у її вихованні батька ОСОБА_2, відповідачем було дотримано.

Що стосується посилання апелянта на недотримання відповідачем вимог п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.02.2008 року, то відповідно до абзацу 2 згаданого пункту, працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини. До уваги береться, у тому числі, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров'я дитини.

З показань ОСОБА_9 в суді першої інстанції вбачається, що прихильність батька до дитини встановлена на підставі бесіди з дитиною, яка проведена 27.01.2018 року під час обстеження умов проживання та на підставі бесід з батьками.

Місцевим судом досліджувались пояснення ОСОБА_2 від 06.03.2018 року та ОСОБА_4 від 26.02.2018 року, у яких вони викладають свої думки щодо способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 Крім того, факт проведення бесіди працівників служби у справах дітей з батьками ОСОБА_5 підтверджується копіями Актів від 23.01.2018 року та від 26.02.2018 року, проколом № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконкомі від 13.03.2018 року згідно якого, що під час розгляду звернення ОСОБА_2 були присутні як ОСОБА_2 так і ОСОБА_4 і висловлювали свої думки з приводу розглядуваного питання.

Отже місцевий суд дійшов правильного висновку, що доводи позивача про порушення Службою у справах дітей Виконкому п.73 Порядку, у межах викладених у позовній заяві безпідставні та необґрунтовані.

Посилання апелянта, на недотримання відповідачем ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, не заслуговує на увагу та є її припущенням. Місцевим судом вірно зазначено, що ОСОБА_8 не доведено, що спілкування з ОСОБА_2 перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, порушить її звичайний спосіб життя та може мати негативні психологічні розлади. Також, не доведено, що Службою у справах дітей Виконкому не враховано стану здоров'я дитини та батька ОСОБА_2, який під час спільного проживання з ОСОБА_4 хворів гепатитом та підозрює його у схильності до вживання наркотичних засобів. При прийнятті рішень враховувалось, що ОСОБА_2 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Місцевим судом правильно зазначено, що протягом судового засідання позивач та її представник посилались на те, що ОСОБА_4 не чинить перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_5, однак зі змісту позовної заяви випливає, що позивач, підтримуючи позовні вимоги, не бажає допускати ОСОБА_2 до участі у вихованні їхньої спільної дочки.

Оцінивши наявні по справі докази у їх сукупності, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позову ОСОБА_4 до Виконкому про визнання незаконним та скасування рішення Виконкому від 20.03.2018 року № 50 «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5», та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову за його безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, то відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір за її подання покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду від 02 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 лютого 2019 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків