У Х В А Л А

09 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 520/8646/15-ц

провадження № 61-41262св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на постанову апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 03 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 63 000,00 доларів США зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами та терміном повернення до 01 жовтня 2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03 жовтня 2008 року між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 13 травня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 56 804,98 доларів США.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив в рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 03 жовтня 2008 року, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її продажу від імені банку; виселити ОСОБА_1 та інших осіб, які зареєстровані та проживають, із цієї квартири.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов, у якому просила визнати недійсними договори про надання споживчого кредиту від 03 жовтня 2008 року № № 0 і 0 та договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , застосувавши наслідки недійсності правочинів, посилаючись на те, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту від 03 жовтня 2008 року № 0, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , застосовано наслідки недійсності правочину.

Визнано недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , укладений 03 жовтня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І. М., реєстровий номер 790.

Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту від 03 жовтня 2008 року № 0, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та застосовано наслідки недійсності правочину.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк», виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 , виходив із того, що банком на порушення Закону України «Про захист прав споживачів» не надано позичальнику у письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладанням кредитного договору.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту станом на 13 травня 2015 року в розмірі 56 804,98 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 03 жовтня 2008 року за реєстровим номером 790, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом її продажу ПАТ «УкраСиббанк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, в порядку, встановленому законом, за початковою ціною у розмірі 800 000,00 грн, з можливістю здійснення банком усіх необхідних для продажу предмета іпотеки дій.

В задоволенні позову ПАТ «УкраСиббанк» до ОСОБА_1 про виселення відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договорів недійсними відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 4019,40 грн витрат, понесених на сплату судового збору.

Зупинено виконання рішення на час дії Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суд апеляційної інстанції задовольняючи позовні вимоги банку, виходив із того, що укладений між сторонами договір іпотеки узгоджується з нормами Закону України «Про іпотеку» та є чинним. Позичальником порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, тому наявні правові підстави для захисту порушеного права банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку про виселення, апеляційний суд, виходив з того, що загальна площа іпотечної квартири не перевищує 140 кв. м, використовується відповідачем як постійне місце для проживання, іншого нерухомого майна відповідач не має. Крім того, виходячи з положень Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважав за необхідне зупинити виконання рішення суду на час дії зазначеного Закону.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд виходив з його необґрунтованості.

Не погодившись з постановою апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виселення та зупинення виконання рішення на час дії Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ПАТ «УкрСиббанк» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати в оскаржуваній частині постанову апеляційного суду та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог банку.

Касаційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» аргументована тим, що суд апеляційної інстанції вирішуючи спір, не врахував, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що проживають у ньому.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів недійсними призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук