Справа № 509/4075/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у скраді:

головуючого судді Козирського Є.С.,

при секретарі СірманГ.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, до ОСОБА_4, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2; ОСОБА_5, останнєвідоме місце проживання: АДРЕСА_3; ОСОБА_9, останнєвідоме місце проживання: АДРЕСА_4; ОСОБА_6, останнєвідоме місце проживання: АДРЕСА_5; ОСОБА_7,останнєвідоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6; третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_8, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_6, про визнання недійсним правочинів та застосуваннянаслідків недійсності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться зазначена цивільна справа.

За ухвалою судді від 02.11.2018 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову застосовані заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо наступного нерухомого майна: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1; земельна ділянка загальною площею 0,1050 га, яка розташована в АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_1; земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_8 з кадастровим номером НОМЕР_2.

Відповідач заявив клопотання про зустрічне забезпечення позову, в якому просив суд з метою забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені відповідачеві забезпеченням позову позивача ухвалою Овідіопольського районного суду від 02 листопада 2018 року, визначити Позивачу, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_8, (реєстраційний номер облікової картки платника податків та зборів НОМЕР_3) розмір зустрічного забезпечення у сумі 7 083 442 (сім мільйонів вісімдесят три тисячі чотириста сорок дві) гривні та зобов`язати Позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ):26302945, Банк отримувача: Державна казначейська служба України, МФО: 820172, № рахунку: 5435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання заперечував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали клопотання та справи, вважає, що клопотання про застосування зустрічного забезпечення позову, задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до положень ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що перебуває на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть буті спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові; суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов'язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2,18,154 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про зустрічне забезпечення. При цьому відповідно до ст. 154 ЦПК України зустрічне забезпечення допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, тільки у випадку забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Натомість, суд приймаючи рішення про застосування зустрічного забезпечення вважає за необхідне зазначити, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи та повинен бути співрозмірним із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може понести відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Так відповідач просить, оскільки заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 02.11.2019р. позбавляють можливості відповідача реалізувати своє право як іпотекодержателя звернути стягнення на іпотечне майно, сума основного зобов'язання згідно договорів позики та іпотечного договору від 11 квітня 2017 року складає 7 083 442 грн. застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом внесення ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 7 083 442 грн., однак, заявником не надано жодних належних розрахунків можливих збитків, які може він понести в результаті прийнятих судом заходів забезпечення позову, та відповідного обґрунтування таких розрахунків, визначаючи розмір зустрічного забезпечення виходячи з вартості спірного майна, яке в разі задоволення позову втратить заявник. Зазначена правова позиція відповідача протирічить загальним принципам, які закладені законодавцем при встановленні інституту зустрічного забезпечення, яке повинно гарантувати покриття можливих збитків відповідача саме при відмові у задоволені позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, на підставі наведеного, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання відповідача відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_8, про визнання недійсним правочинів та застосуваннянаслідків недійсності,-- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеськогоапеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення в поряду ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 15.02.2019 року.

Суддя Є.С. Козирський