Провадження №2/592/911/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., позивача ОСОБА_1, представника позивача Касатської Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1), третя особа: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який разом з представником підтримала в судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що їй - ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Іншим співвласником квартири є її донька ОСОБА_4 Крім власників, у житловому приміщенні за вищевказаною адресою зареєстровані онуки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також її колишній зять, відповідач по справі, ОСОБА_3, який з 2012 року за місцем реєстрації не проживає, участі в оплаті комунальних платежів не приймає, його речі у квартирі відсутні. Витрати по сплаті житлово-комунальних платежів нараховуються з розрахунку осіб, включаючи реєстрацію відповідача, що чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою. Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 14.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв'язку з недоліками позову.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_4, будучи повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позову не надала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою позивача та мешкають в одному гуртожитку, на одному поверсі, кімнати одна навпроти одної. ОСОБА_3 в кімнаті прописаний, після одруження зщ донькою позивачки, але не проживав ні одного дня, він та дружина винаймали житло. Є всі підстави вважати, що він втратив право користування житлом, оскільки після розірвання шлюбу він ніяким чином цією кімнатою не цікавиться, речей його немає.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона тривалий час знайома з позивачкою та їй достовірно відомо, що після одруження доньки з ОСОБА_3, позивачка прописала зятя до себе в кімнату. Але він ніколи за цією адресою не проживав, чоловічих речей в кімнаті немає. На цей час проживає в кімнаті позивачка, її донька та двоє онуків.

Суд, заслухавши думку учасників провадження, свідків, вивчивши матеріали справи та додані до неї документи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло серія НОМЕР_4 від 31.12.2003 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6-7).

З Довідки про склад сім'ї, зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.11.2018 року вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, та колишній зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються Цивільним законодавством про право власності

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Враховуючи викладене, беручи до уваги пояснення свідків, а також те, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні належними та допустимими доказами довела, що ОСОБА_3 більше п'яти років, без поважних причин, не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, однак залишається бути зареєстрованим за вказаною адресою, що порушує права позивача володіння, користування і розпорядження належним їй майном, оскільки нарахування плати за житлово комунальні послуги здійснюється виходячи із кількості зареєстрованих у квартирі осіб, а тому таке право підлягає захисту судом у спосіб, що передбачений ст. 391 ЦК України, шляхом визнання ОСОБА_3, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 15 16, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1), третя особа: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, паспорт НОМЕР_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_2,на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

13.02.2019 року складено повне судове рішення.

Суддя І.М. Фоменко