Ухвала

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 705/4675/18

провадження № 61-12480св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2019 року у складі судді Мазуренко Ю. В. та постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року в складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Нерушак Л. В.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування.

У березні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до суду заяву про витребування доказів.

Просив суд витребувати від Центру обслуговування платників Уманської державної податкової інспекції Уманського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області інформацію:

- чи займається ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підприємницькою діяльністю на майстерні шино-монтажу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Чи має найманих працівників ОСОБА_3

- хто здійснює підприємницьку діяльність на шино-монтажній станції, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Надати копії підтверджуючих документів.

- чи здійснювалась перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ДРФ - НОМЕР_1 ), щодо сплати відповідних платежів пов`язаних з здійсненням підприємницькою діяльністю.

- які саме платежі, податки, внески, здійснювались ОСОБА_3 періодом з січня 2016 по 2019 роки. Якщо здійснювалися то витребувати підтверджуючі документи.

- чи подавалося ОСОБА_3 декларація про доходи. Якщо подавалося, то витребувати відповідні декларації за період з 01 січня 2016 року по 01 лютого 2019 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року, заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про витребування доказів, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування, повернуто заявнику.

26 червня 2019 року ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2019 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 липня 2019 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі № 705/4675/18 та витребувано її з Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

У серпні 2019 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, за змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, оскарження ухвал щодо витребування доказів у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

Таким чином, ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2019 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2019 року, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, а касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2019 року в справі в справі за заявою ОСОБА_1 про витребування доказів в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черповецька Інна Юріївна, про визнання недійсними договорів дарування, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська