КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/7000/19 головуючий у суді І інстанції: Усатова І.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Березовенко Р.В., Сержанюка А.С.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , що є законним представником та діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд-2" до ОСОБА_1 , що є законним представником та діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про припинення права користування будівлею, виселення шляхом переселенняї про виселення з наданням іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про припинення права користування будівлею, виселення шляхом переселення про виселення з наданням іншого житлового приміщення, просить виселити ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_1 , та переселити їх з кімнати АДРЕСА_1 в кімнату АДРЕСА_2. Обгрунтовує свої вимоги тим, що ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» є власником гуртожитку по АДРЕСА_3 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності від 18 вересня 1998 року серія ЖБ № 23475 та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 135378618 від 23 серпня 2018 року. Будівля за адресою: АДРЕСА_3 , була побудована у 1953 році та на даний час перебуває у незадовільному технічному стані, комунікації будинку застарілі та не можуть експлуатуватися без проведення капітального ремонту або реконструкції, що підтверджується наступними документами:

- актом огляду приміщення гуртожитку по АДРЕСА_3 від 11 квітня 2017 року;

- технічним паспортом на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_3 ;

- висновком за результатами обстеження технічного стану будівельних конструкцій будівлі по АДРЕСА_3 від 7 вересня 2011 року;

- науково-технічним звітом з обстеження, визначення технічного стану конструкції та дослідження інженерно-геологічних умов в основі фундаментів гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 від 26 червня 2018 року;

- актом санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта м. Київ № 4904-4 від 30 листопада 2018 року за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначає, що вказані обставини також підтверджуються приписом Солом`янського районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки № 309 від 04 жовтня 2018 року. Незадовільний стан будівлі не викликає сумнівів, технічний стан конструкцій гуртожитку відноситься до ІІІ категорії технічного стану (непридатний до нормальної експлуатації) та IV категорії технічного стану (аварійний).

Також позивач вказав, що законодавством України чітко встановлено, що використовувати як жиле можливо виключно приміщення, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам. Таким чином, приміщення, яке не відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, є нежилим і не може використовуватися для проживання людей. З метою захисту життя та здоров`я людей, а також запобігання можливого руйнування будівлі, враховуючи невідповідність будівлі гуртожитку технічним показникам, непридатність будинку для проживання та заборону експлуатації будівлі в аварійному стані, приписами ДСТУ-Н Б в.1.2-18:2016, ним, як власником будівлі, було прийнято рішення про проведення комплексу заходів, пов`язаних із відселенням мешканців з непридатного для проживання (аварійного) гуртожитку та проведенням його реконструкції.

20 серпня 2018 року прийнято рішення про виведення будівлі з експлуатації та частково від`єднано від комунікацій. За два місяці до виведення будівлі з експлуатації, починаючи з червня 2018 року, всім мешканцям гуртожитку було запропоновано переселитися у відремонтовані та підготовлені для проживання кімнати в іншому гуртожитку, що також належить ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» за адресою: АДРЕСА_4. 23 листопада 2018 року ОСОБА_1 листом повідомила позивача про відмову переселятися в запропонований гуртожиток. Відповідачі, порушуючи вимоги закону, не вчиняють жодних дій, які б свідчили про їх намір переселитися у добровільному порядку до гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 , і продовжують незаконно знаходитися у непридатній для проживання аварійній будівлі, чим порушують права власника гуртожитку на мирне володіння майном та перекладають відповідальність за своє життя та здоров`я на посадових осіб ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2». В листопаді 2018 року в Департаменті з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було отримано повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, а також контрольну картку № 18090109-Сл на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з реконструкції гуртожитку. Перебування відповідачів у непридатній для проживання (аварійній) будівлі позбавляє ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2», як власника будівлі, права розпочати роботи по її реконструкції, на проведення якої отримано всі дозвільні документи.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року позов Приватного акціонерного товариства «Трест» Київміськбуд-2» задоволено.

ВиселеноОСОБА_1 , що є законним представником та діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з дитиною з кімнати АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого приміщення - кімнати АДРЕСА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1

подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та неправильне застосування судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вказувала, що суд першої інстанції не зясував обставини, за яких відповідачі можуть бути виселені з приміщення гуртожитку, що призведе до порушення житлових прав відповідачів. Зазначає, що рішення про визнання будинку непридатним для проживання або переобладнання будинку приймається виключно за рішенням відповідної ради, незалежно від форми власності на цей будинок.

Приватне акціонерне товариство «Трест» Київміськбуд-2» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, права відповідача не порушуються, оскільки позивачем надається їм інше житло у відповідності до ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку».

Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністраці подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували, що житлове приміщення, куди родині запропоновано переїхати, придатне для проживання сім`ї з малолітніми дітьми.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, і задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач довів існування підстав, необхідних для виселення відповідачів з гуртожитку з наданням іншого житлового приміщення, надавши докази аварійності (обвалу) спірного гуртожитку та його потребу в реконструкції, а також небезпечних умов для проживання людей.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 7 ЖК України та Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання, затвердженим постановою Ради Міністрів Української РСР № 189 від 26 квітня 1984 року, врегульовано питання про порядок визнання житлового будинку непридатним для проживання.

Згідно з п. 5 зазначеного Положення власник об`єкта житлової нерухомості може підтвердити, що житлова нерухомість непридатна для проживання на підставі:

а) акту обстеження стану жилого будинку з відповідним висновком;

б) технічного паспорта жилого будинку з даними про його фізичну зношеність;

в) висновку проектної або науково-дослідної організації (при необхідності) щодо технічного стану жилого будинку (жилого приміщення) та про неможливість або недоцільність проведення капітального ремонту будинку (жилого приміщення);

г) висновку органу або закладу санітарно-епідеміологічної служби щодо відповідності жилого будинку (жилого приміщення) санітарним вимогам.

Відповідно до п. п. 17, 18 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 489 від 20 червня 2018 року, виселення з гуртожитків осіб, які проживають на умовах найму (оренди), здійснюється відповідно до ст. 132 ЖК України.

Відповідно до ст. 132 ЖК України виселення осіб, які проживають у гуртожитках, проводиться також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом.

При цьому, виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Згідно зі ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам.

Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»позови про виселення з наданням іншого жилого приміщення (статті 114, 114-1, 117, 125, ч.3 ст.132 ЖК ( 5464-10 ) не можуть бути задоволені, якщо надане приміщення не відповідає санітарним і технічним вимогам. Вирішуючи це питання, суд має враховувати як визначений згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 р. N 189 "Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання" перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) визнаються невідповідними санітарним і технічним вимогам, так і інші конкретні обставини (стан здоров`я, склад сім`ї тощо).Відповідне санітарним і технічним вимогам інше жиле приміщення може бути меншим, ніж займане, і менш благоустроєним, але разом з тим воно має відповідати вимогам, що виключають визнання особи, яка поселилась в ньому, потребуючою поліпшення житлових умов, у тому числі у зв`язку з проживанням в одній кімнаті осіб різної статі старших за дев`ять років, крім подружжя.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Підставою для виникнення у малолітнього права користування жилим приміщенням, яким користується один з його батьків, є вселення малолітнього до такого жилого приміщення.

З точки зору ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками інтересів своїх дітей.

У Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Конвенцією про права дитини передбачено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного,інтелектуального, культурного та соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для нього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Тобто, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, в даному випадку на матір.

Згідно з ч. 2 ст. 18 даного Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення.

Дитина є членом сім`ї, матері як наймача, спірного житлового приміщення.

Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право власності від 18 вересня 1998 року серія ЖБ № 23475 є власником гуртожитку по АДРЕСА_3 , побудованого в 1953 році.

Також судом встановлено, що в кімнаті АДРЕСА_1 проживає відповідач разом зі своїм сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до Акту огляду приміщення гуртожитку від 11 квітня 2017 року, проведеного відповідно до наказу ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» від 06 квітня 2017 року, в момент обстеження будинок мав значні пошкодження: вертикальні та похилі тріщини, руйнування захисного шару бетону і оголення, корозія арматури несучих конструкцій залізобетонних балконних балок. В приміщеннях загального користування - замокання, грибок, здуття штукатурки, корозія плит і балок перекриття. При обстеженні внутрішніх приміщень також зафіксовані значні пошкодження.

Значні пошкодження технічного стану будинку зафіксовані в Висновку НВП «Будконструкція» від 07 вересня 2011 року.

З Технічного паспорта на будинок від 27 грудня 2018 року, виготовленого ФОП « ОСОБА_4 », в графі 21 «Характеристика будинку, допоміжних будівель та споруд» зазначено, що процент зносу будинку становить 81%.

Встановлено, що згідно ДБН 8.1.2-14:2018 «Система забезпечення надійності та безпеки будівельних об`єктів» залежно від наслідків, які можуть бути викликані відмовою, розрізняють три категорії відповідальності конструкцій та їх елементів: A - конструкції та елементи, відмова яких може призвести до повної непридатності до експлуатації (обвалу) будівлі в цілому або значної її частини. Б - конструкції та елементи, відмова яких може призвести до ускладнення нормальної експлуатації будівлі або до відмови інших конструкцій, які не належать до категорії А. в - конструкції, відмови яких не призводять до порушення функціонування інших конструкцій або їх елементів.

Науково-технічним звітом з обстеження, визначення технічного стану конструкції та дослідження інженерно-геологічних умов в основі фундаментів гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , від 26 червня 2018 року встановлено, що в обстеженій частині будівлі наявні наступні ділянки та конструкції категорій технічного стану: 3 - непридатні до нормальної експлуатації; 4 - аварійні. До категорії відповідальності конструкцій -А відносяться: цегляна віконна конструкція в осях 4;цегляна кладка стін в осях 8;залізобетонні балки балконів в осях7-7/1; залізобетонні плити балконів вздовж фасаду; верхня ділянка вентиляційної труби;ділянка перекриття (4КТС) в осях 6-7; балка перекриття між четвертим поверхом та горищем;ділянки опирання крокв на горищі.

Відповідно до Акту санітарно-епідеміологічного обстеження об`єкта №4904-4 від 30.11.2018 року вбачається, що будівля не забезпечена гарячим водопостачанням та опалення, а санітарно-гігієнічний стан приміщень загального користування незадовільний. Також, на першому поверсі використовуються тільки окремі адміністративно-побутові приміщення, інші приміщення не експлуатуються, в зв`язку з незадовільним санітарно-технічним станом.

Згідно вимог п. 5 пп. 5.3.4 ДСТУ-НБ В.1.2-18:2016 експлуатація об`єкту, який має конструкції 4 категорії технічного стану, має бути зупинена до відновлення його експлуатаційної придатності або ліквідації.

Вищезазначеними документами підтверджено незадовільний стан будівлі, а також технічний стан конструкцій гуртожитку, який відноситься до ІІІ категорії технічного стану (непридатний до нормальної експлуатації) та IV категорії технічного стану (аварійний).

Наказом ПрАТ «Трест» Київміськбуд-2» № 40 від 01 червня 2018 року у зв`язку з незадовільним станом будівлі гуртожитку було вирішено організувати повідомлення мешканців про виведення будівлі з експлуатації з 17 серпня 2018 року та розробити комплекс заходів, пов`язаних з виведенням будівлі з експлуатації.

Наказом № 53 від 20 серпня 2018 року прийнято рішення про виведення будівлі з експлуатації та частково від`єднано від комунікацій.

Встановлено, що за два місяці до виведення будівлі з експлуатації, починаючи з червня 2018 року, всіх мешканців гуртожитку, в тому числі відповідача, листами від 06 червня 2018 року, 23 липня 2018 року, 14 вересня 2018 року, 08 листопада 2018 року, 20 листопада 2018 року та 04 січня 2019 року було повідомлено про реконструкцію гуртожитку та відключення з 17 серпня 2018 року від зовнішніх мереж електропостачання, газопостачання, теплопостачання, водопостачання, водовідведення та виведення з експлуатації.

Цими ж листами відповідачам було запропоновано переселитися в кімнату АДРЕСА_2 гуртожитку ПрАТ » Трест`Київміськбуд -2» по АДРЕСА_2 .

Листом від 23 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_1 повідомила позивача про відмову від переселення в запропоноване житло, посилаючись на те, що пропозиція позивача суперечить Загальній Декларації Прав Людини 1948 року, Міжнародному Пакту прав людини 1965 року, Європейській конвенції з прав людини Рим 1950, ст. 7 Конституції України в частині забезпечення основоположних прав людини на житло. Відмовила позивачу у будь-яких правочинах з приводу спірної нерухомості до вирішення справ у судах держави Україна, та міжнародних судів, юрисдикція яких визнана Конституцією України.

Департаментом з питань архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ПрАТ «Трест» Київміськбуд-2» було видано повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, а також контрольну картку № 18090109-Сл на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з встановленням тимчасової огорожі на період виконання підготовчих робіт з реконструкції гуртожитку.

Листом від 24 січня 2019 року за № 00116 Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація була повідомлена позивачем про визнання жилого будинку за адресою: АДРЕСА_3 таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і непридатним для проживання (нежилим), та просив визначитись щодо доцільності додаткового визнання жилого будинку по АДРЕСА_3 таким, що не відповідає санітарним та технічним вимогам і є непридатним для проживання (нежилим).

Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом за № 056/920-3940 від 19 лютого 2019 року повідомлено, що позивач, як власник будівлі, самостійно приймає рішення щодо придатності такої будівлі до нормальної експлуатації.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що діями відповідачів порушуються права позивача, як власника будівлі, дії позивача направлені на створення безпечних умов проживання в належному йому на праві власності гуртожитку, а тому позовні вимоги позивача єобгрунтованими.

Надавши до суду докази аварійності (можливого обвалу) спірного гуртожитку та його потребу в реконструкції, а також небезпечних умов для проживання людей, позивач довів існування підстав, необхідних для виселення відповідачів з гуртожитку з наданням іншого житлового приміщення.

В матеріалах справи наявний акт обстеження жилого приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 від 30 серпня 2019 затверджений Начальником служби у справах дітей та сім`ї Соломянської районної в м.Києві державної адміністрації, яким встановлено факт придатності даної кімнати для проживання (а.с.55,56 т.4).

Відповідачем не надано доказів суду про те, що надане приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 не відповідає санітарним і технічним вимогам.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на свої права, як мешканця гуртожитку, гарантовані Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до преамбули даного Закону він не регулює відносин мешканців гуртожитків, які знаходяться у власності та передані до статутних капіталів у порядку приватизації.

Крім того, при вирішенні спору суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Про це ж зазначається і в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року, яке набуло статусу остаточного 02 березня 2011 року.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що дії позивача, як власника аварійного житла, направлені на створення та забезпечення безпечних умов для проживання мешканців гуртожитку, непридатного для проживання та його реконструкції, захисту життя та здоров`я людей, запобігання можливого руйнування будівлі, не є порушенням прав відповідачів, як мешканців гуртожитку, а дії по виселенню відповідачів з цією метою, в контексті ст. 8 Конвенції, є виправданими та відповідають вимогам закону.

Крім того суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність виселення з наданням іншого жилого приміщення малолітнього ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_1 та те, що самостійне проживання дитини у спірному житлі, враховуючи її вік, не відповідатиме її інтересам.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії позивача, як власника аварійного житла, направлені на створення та забезпечення безпечних умов для проживання мешканців гуртожитку, непридатного для проживання та його реконструкції, захисту життя та здоров`я людей, запобігання можливого руйнування(обвалу) будівлі, не є порушенням прав відповідачів, як мешканців гуртожитку, а дії по виселенню відповідачів з цією метою є виправданими та відповідають вимогам закону.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що позивач довів існування підстав, необхідних для виселення відповідачів з гуртожитку з наданням іншого житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що визнання будинку непридатним для проживання або переобладнання будинку приймається виключно за рішенням відповідної ради, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовується листом Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 056/920-3940 від 19 лютого 2019 року в якому повідомлено, що позивач, як власник будівлі, самостійно приймає рішення щодо придатності такої будівлі до нормальної експлуатації.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги Технічний звіт обстеження і оцінки технічного стану основних несучих конструкцій будинку гуртожитку від 24.07.2019 року про придатність для проживання спірного будинку та відповідність його технічним нормам, наданий відповідачем, оскільки з нього не вбачається що його проводили за присутності представника позивача, а також спеціаліст, якимй його складав, оглядав горище, підвал, місця в яких знаходять прилади опалання будинку та інше обладнання необхідне для його експлуатації.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Доводи Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували, що житлове приміщення, куди родині запропоновано переїхати, придатне для проживання сім`ї з малолітніми дітьми, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наявним у матеріалах справи Актом обстеження жилого приміщення гуртожитку по АДРЕСА_2 від 30 серпня 2019 затверджений начальником Служби у справах дітей та сім`ї Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, яким встановлено, що в кімнаті зроблено косметичний ремонт, місця загального користування перебувають в належному стані, біля гуртожитку достатньо розвинена інфраструктура, поблизу є дитячий садок та школа, а також сквер і дитячий майданчик, тому дана кімната придатна для проживання дитини.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку задовольняючи позов.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , що є законним представником та діє в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «25» вересня 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко СуддіР.В. Березовенко А.С. Сержанюк