Постанова

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 761/22533/14

провадження № 61-1672св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, індексу інфляції та трьох відсотків річних,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Слободянюк С. В., Іванченко М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 132 968,30 грн депозиту, 6 382,48 грн індекс інфляції та 885 грн 3 % річних.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 29 серпня 2013 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ ВіЕйБі Банк», банк) укладено договір банківського вкладу «Шейцарський Постійний» № 640336/2013 (далі - Договір), за умовами якого банк відкриває на ім`я позивача депозитний вклад в національній валюті України, на строк 4 місяці з дня укладання договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що сума початкового вкладу складає 164 968,30 грн.

Згідно з квитанцією від 29 вересня 2013 року № 1293121 відповідач прийняв від позивача на депозит 164 968, 30 грн строком на 4 місяці, з 29 серпня 2013 року до 29 січня 2014 року з процентною ставкою 17,5 % річних. В подальшому сторони досягли домовленості про пролонгацію дії Договору до 29 квітня 2014 року.

29 квітня 2014 року відповідач відповідно до заяви про видачу готівки від 29 квітня 2014 року виплатив їй лише 13 346,61 грн відсотків за Договором.

На неодноразові звернення позивача до банку про повернення суми банківського вкладу у зв`язку із закінченням строку дії договору, банк виплатив лише 32 тис. грн банківського вкладу, решта 132 968,30 грн залишаються неповернутими.

Ураховуючи наведене позивач просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 09 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задовольнив. Стягнув з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу в розмірі 132 968, 30 грн, інфляційні втрати в розмірі 11 834,17 грн, 3 % річних у розмірі 1 748 грн та судовий збір у сумі 1 466, 36 грн, а всього- 148 016,83 грн.

Суд першої інстанції мотивував рішення неналежним виконанням банком умов укладеного між сторонами Договору.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Апеляційний суд м. Києва рішенням від 08 серпня 2016 року скасував заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року у частині стягнення 3 % річних у розмірі 1 748 грн, ухвалив у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення 3 % річних. В іншій частині заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував рішення тим, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення коштів за договором банківського вкладу та інфляційних втрат, суд першої інстанції вірно керувався вимогами статті 638 ЦК України, та дійшов обґрунтованого висновку, що уклавши Договір сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору, однак відповідач порушив умови Договору, а тому підлягає поверненню позивачу у повному обсязі неповернута сума вкладу та інфляційні втрати передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення 3 % річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України за період з 30 квітня по 09 жовтня 2014 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання, не підлягають нарахуванню штрафні санкції, у зв`язку з встановленням обмеження щодо видачі банками коштів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року в частині залишення без змін заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М. А. строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року № 213 продовжено строк здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕіБі Банк» на два роки по 19 березня 2018 року.

29 квітня 2014 року банк достроково припинив дію вказаного депозитного договору на підставі заяви позивача про дострокове розірвання договору банківського вкладу і перерахував суму депозитного вкладу включаючи нарахований дохід, який розрахований в межах і на умовах банківського вкладу, на вкладний рахунок позивача № НОМЕР_1 . В діях банку не вбачається порушення виконання зобов`язань, передбачених договорами щодо повернення позивачу суми депозиту.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною 4 статті 26 Закону.

Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантована сума у розмірі 61 035,64 грн виплачена ОСОБА_1 05 лютого 2015 року під час дії тимчасової адміністрації. На суму коштів, що перевищує гарантовану суму у розмірі 13,35 грн вимоги від власника рахунку щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів?Банку не надходило. Відповідно до частини восьмої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

На підставі вищевказаного Банк не має жодних зобов`язань перед ОСОБА_1 за договором банківського вкладу, а ухвалення Апеляційним судом м. Києва рішення про часткове задоволення апеляційної скарги особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марина Анатоліївни та залишення заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року без змін в частині стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» суми неповерненого вкладу у розмірі 132 968,30 грн, інфляційних витрат у розмірі 11 834,17 грн в подальшому може призвести до подвійного відшкодування гарантованої до виплати Фондом суми.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у

справі, витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Києва.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Фактичні обставини справи встановлені судами

29 серпня 2013 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу № 640336/2-13, за пунктом 1.3 якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 164 968,30 грн під 17,5 % річних, строком на 4 місяці з 29 серпня 2013 року по 29 грудня 2013 року.

Згідно з умовами пункту 1.7 Договору строк його дії пролонговано до 29 квітня 2014 року.

Пунктами 1.1, 1.7 Договору передбачено, що відповідач зобов`язаний був повернути вклад у день закінчення строку дії вкладу, який з урахування пролонгації визначений як 29 квітня 2014 року.

29 квітня 2014 року, в день закінчення строку дії вкладу, позивач звернулася до банку з вимогою повернути вклад.

У порушення умов укладеного між сторонами договору ПАТ «ВіЕйБі Банк» 29 квітня 2014 року повернув ОСОБА_1 лише відсотки за Договором у розмірі 13 346,61 грн, а вклад став повертати частинами, починаючи з 01 липня 2014 року та лімітуючи різними сумами на свій власний розсуд.

Станом на 29 липня 2014 року (день звернення ОСОБА_1 з цим позовом) частина депозитного вкладу в розмірі 132 968,30 грн залишилася неповернутою.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального

права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується, тому не є предметом касаційного перегляду.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та третьої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу(вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Частиною першою статті 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Банк порушив права позивача як вкладника, не виконав його вимоги щодо повернення грошових коштів за Договором, строк дії якого закінчився, а тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення суми невиплаченого вкладу та інфляційних втрат передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.

Постанов Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних», та від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», на які посилається уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» в касаційній скарзі, на момент розгляду судом першої інстанції даної справи, не існувало, а тому аргументи касаційної скарги про те, що згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розмірі відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною 4 статті 26 Закону, на увагу не заслуговують.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду в оскаржуваній частині не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, та не свідчать про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні

підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення апеляційного суду в частині залишення без змін заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 серпня 2016 року в частині залишення без змін заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило