Справа №489/947/19
Провадження №2-о/489/50/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Середою А.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме що заявник ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем, своїм вітчимом ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 1988 року до ІНФОРМАЦІЯ_4. Мотивуючи свої вимоги тим, що з часу, коли її мати вийшла заміж за ОСОБА_2 , вона фактично проживала з ними за вищевказаною адресою. Вона придбала у вітчима 46/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та успадкувала частину зазначеного житлового будинку після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 1997 році вона змінила свої прізвище та по - батькові, взявши прізвище та по-батькові свого вітчима ОСОБА_2 В її медичній картці зазначена фактична адреса її проживання: АДРЕСА_1 . Крім того, факт спільного проживання підтверджується фотознімками.

Від заявника та представника заявника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Просили заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 03 травня 1988 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_3 », свідченням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 та свідоцтво про таїнство вінчання від 03.05.2015 року (а.с. 13, 24).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила прізвище та по-батькові на « ОСОБА_1 », свідченням чого є свідоцтво про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_3 (а.с 8).

ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_7 споруджуваний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений за літ. Ф-2 в довідці - характеристиці БТІ № 6270 від 19.06.1996 року, що підтверджується договором № 253 купівлі - продажу нерухомого майна від 25.07.1996 року, посвідченого та товарній біржі "Нерухомість Південь" та зареєстрованого в МБТІ 05.08.1996 року за № 20449 (а.с. 19).

ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 46/100 частки житлового будинку, розташованих на 661 кв. м. земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , свідченням чого є договір № 6 купівлі - продажу нерухомого майна від 13.03.2000 року, посвідченого на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, свіченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 12).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.02.2017 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на ј частку від 13/100 часток, що становить 13/400 часток житлового будинку за АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 11).

Згідно відмітки в паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 25 березня 2003 року (а.с. 7).

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_8 , вбачається вона знає заявницю з 1996 року, коли вона зі своїми батьками купили будинок АДРЕСА_1 . Після смерті її матері, вона проживала разом з батьком по вищевказаній адресі. ОСОБА_2 піклувався про ОСОБА_1 , допомагав їй та вважав її своєю рідною донькою.

Заявник зазначає, що після смерті вітчима ОСОБА_2 , вона звернулася до держаної нотаріальної контори за консультацією щодо прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 . Проте, їй в усній формі повідомили про те, що потрібно встановити факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , вбачається він знає заявницю з 1996 року, коли вона зі своїми батьками купили будинок АДРЕСА_1 . Після смерті її матері, вона проживала разом з батьком по вищевказаній адресі. ОСОБА_2 піклувався про ОСОБА_1 , допомагав їй та вважав її своєю рідною донькою.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частинами 1,2 ст.54 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Згідно п.1 розділу VІІ Прикінцевих положень СК цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, які виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

До 2004 року діяв Кодекс про шлюб та сім'ю України (1970 року), який визнавав тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану ( ч.2 ст.6 цього Кодексу).

З наведеного вбачається, що можливість встановлення даного юридичного факту передбачена Цивільним Процесуальним Кодексом України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Положення ст. 273 ЦПК України 1963 року передбачали можливість встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті одного з подружжя. В інших випадках встановлення фактів проживання однією сім`ю у період до 01 січня 2004 року законодавством не передбачено.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п.5 ст.273 ЦПК може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

Лише з набранням чинності 01 січня 2004 року Сімейним кодексом України, пунктом 2 статті 3 вказаного Кодексу було визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пункт 4 даної статті зазначає, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З огляду на викладене, суд позбавлений права встановлювати факт проживання однією сім`єю як доньки ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_2 з 1988 року по 01 січня 2004 року .

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з п.-п., 21, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Встановлення вказаного факту має для позивача юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення спадкових прав.

Оскільки факт спільного проживання вказаних осіб в період з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 з 01 січня 2004 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_7 .

Заінтересована особа: Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, юридична адреса: Миколаївська обл.., Вітовський р-н, с. Шевченкове, вул. Шевченка, 34.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «26» вересня 2019 року.