ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/265/19 Справа № 200/6760/14-ц Головуючий у першій інстанції: Єлісєєва Т.Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», третя особа - ОСОБА_4, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу та скасування запису у трудовій книжці про звільнення, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що наказом №197-к від 25 червня 2013 року він був прийнятий на посаду заступника начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз». Згідно з наказом №199-к від 27 червня 2013 року його було переведено на посаду начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз». Починаючи з 03 березня 2014 року, після зміни влади у АР Крим, фактично почались спроби захоплення ПАТ «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз». 04 березня 2014 року до головного офісу компанії за адресою у м. Сімферополь по пр. Кірова пров.Совнаркомівський, 52/1 зайшли озброєні люди на чолі з незаконно призначеною владою Криму, новим Головою Правління ОСОБА_6 та намагались втрутитись у керівництво підприємством. Проте, їхні вказівки працівники товариства не виконували, продовжуючи виконувати розпорядження діючого Голови Правління ПАТ «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_7 11 березня 2014 року Голова Правління ОСОБА_7, з метою недопущення подальшого захоплення підприємства, виїхав за межі АР Крим з правоустановчими документами та печаткою ПАТ «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» і продовжував керівництво підприємством з київського офісу за адресою по вул. Богдана Хмельницкого, 26 у м. Києві. 13 березня 2014 року в головний офіс прибув віце-прем'єр Криму ОСОБА_1 у супроводі озброєних чоловіків і представив нового керівника - Голову Правління ОСОБА_8, а ОСОБА_6, як його заступника. ОСОБА_8 одразу були дані розпорядження під погрозою негайного звільнення, про припинення будь-якого зв'язку з київським офісом компанії та діючим Головою Правління ОСОБА_7 Почались нові кадрові призначення в апараті управління. Було звільнено головного інженера, начальників управлінь видобутку газу, магістральних газопроводів, підземного сховища газу та інших. Поступово озброєні військові зайняли всі виробничі об'єкти підприємства. 17 березня 2014 року після проведення референдуму в Криму, владою Криму було проголошено про націоналізацію «Чорноморнафтогаза» та створення Кримського регіонального підприємства «Чорноморнафтогаз». Всі мешканці Криму були поставлені владою перед вибором визначитись протягом місяця зі своїм громадянством, або автоматично стати громадянами Росії. 26 березня 2014 року його, позивача, запросили до кабінету Голови Правління, де ОСОБА_8, в присутності військових, повідомив позивачу про те, що в нього не має кримської прописки та він має українське громадянство, у зв'язку із чим запропонував написати заяву про звільнення за згодою сторін. В разі незгоди погрожував не допустити до приміщення ПАТ «Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» та в той же час скласти акт про відсутність на робочому місці з наступним звільненням за статтею. Свідком дій ОСОБА_8 був присутній в кабінеті ОСОБА_10 - заступник начальника департаменту економіки і фінансів апарату управління. В таких важких умовах, у атмосфері морального та психологічного тиску, погроз, постійної присутності озброєних людей фактично на робочому місці, відсутності житла у м. Сімферополі, невиплати заробітної плати, відсутності зв'язку з діючим Головою Правління, він склав заяву про звільнення за угодою сторін з 26 березня 2014 року. 28 березня 2014 року, відповідно до наказу №35-к. його звільнено з посади начальника департаменту економіки і фінансів апарату управління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» згідно з п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін та видано трудову книжку з відповідним записом. Під час звільнення була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 22465,64 грн. Підтвердженням факту існування заборгованості з заробітної плати є довідка від 24.04.2014 №20-180. Наказ про звільнення був підписаний заступником Голови Правління з геології, буріння та розробки родовищ ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_4 - не уповноваженою з боку відповідача на те особою. Дії відповідача є порушенням законних прав на працю, які завдали йому моральних страждань. Відповідач позбавив його, позивача, права на працю та можливості заробляти собі та своїй дитині на життя. Вказані незаконні дії відповідача призвели до моральних переживань, він постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя своїй сім'ї та неповнолітній дитині. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив зобов'язати ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» скасувати запис №42 від 28.03.2014р. в трудовій книжці; стягнути з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на його користь невиплачену заробітну плату за березень 2014 року у розмірі 22465,64 грн.; визнати незаконними дії заступника Голови Правління з геології, буріння та розробки родовищ ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_4 щодо видання наказу №35-к від 26 березня 2014р. та недійсним наказ ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 26 березня 2014р. №35-к.; зобов'язати ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» скасувати наказ від 26 березня 2014 року №35-к та негайно поновити його, позивача, на посаді начальника департаменту економіки і фінансів апарату управління; стягнути з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на його, позивача, користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.03.2014 року по день розгляду справи та моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. (а.с. 100 т.1).

Справа слухалась судами неодноразово, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату за березень 2014 року в розмірі 22465,64 грн., в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 119-122 т.3).

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року допущено до негайного виконання рішення в частині виплати ПАТ «Чорноморнафтогаз» заробітної плати за березень 2014 року в розмірі 22465,64 грн. (а.с. 153-154).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, письмовою розпискою ОСОБА_3 (а.с. 44 т.4) та рекомендованим повідомленням про вручення копії ухвали про призначення розгляду справи в режимі відеоконференції (а.с. 39 т.4), а також розміщенням відповідного оголошення про слухання справи на веб порталі судової влади (а.с. 37 т.4).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що з 30.05.2013 року керівником ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» був ОСОБА_7, який призначений на посаду рішенням загальних зборів №31 від 27.05.2013 року, що підтверджується, зокрема, копією наказу №35-к від 26.03.2014 року "по особовому складу" (а.с. 10 т.1).

Наказом №197-к від 25 червня 2013 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду заступника начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 11-12 т.1).

Згідно наказу №199-к від 27 червня 2013 року позивач був переведений на посаду начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

28 березня 2014 року позивача було звільнено з посади начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін на підставі наказу №35-к від 26.03.2014 року та видано трудову книжку з відповідним записом (а.с. 8 т.1).

Наказ про звільнення позивача №35-к від 26.03.2014 року підписаний заступником голови Правління з геології, буріння та розробки родовищ ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_4

З 31 липня 2014 року обов'язки голови тимчасово виконує ОСОБА_11, місце знаходження юридичної особи змінено з АРК, м. Сімферополь, пр. Кірова, 52/1 на м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 26/505.

Відповідно до пункту 9.5.9. Статуту ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» прийом на роботу, звільнення, застосування засобів заохочення та накладення стягнень відноситься виключно до компетенції Голови Правління ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

Згідно з п .9.5.12 вказаного вище Статуту відповідача у разі відсутності Голови Правління виконання його обов'язків може покладатися наказом Голови Правління на заступника Голови Правління або на члена правління.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності 27 квітня 2014 року, визначено, зокрема, що датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Відповідно до ч. 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Пунктом 3 вказаної вище статті встановлено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та посадовими або службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Також встановлено, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_3 у ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» складає 22465,64 грн. за 19 робочих днів березня 2014 року та компенсації за невикористану відпустку у 2013-2014 роках у кількості 9 днів, що підтверджується копією довідки вказаного підприємства від 24.04.2014 року (а.с. 9 т.1).

Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Також, за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, за положеннями ст.ст. 117 та 235 КЗпП України обов»язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за незаконне звільнення та за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства, у тому числі в результаті дій особи відповідальної за звільнення.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Частина 1 статті 9 ЦК України передбачає застосування цього Кодексу до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо їх не врегульовано іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовано за яких обставин сторони трудових правовідносин звільняються від виконання обов'язків, положення цивільного законодавства щодо урахування при вирішення спорів про майнову відповідальність обставин непереборної сили можуть застосовуватись й до цих правовідносин.

Встановлено, що ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», яке було зареєстроване, фактично знаходилось та здійснювало господарську діяльність на території АР Крим, яка з 20 лютого 2014 року вважається територією тимчасово окупованою Російською федерацією.

Події, які відбулися у березні 2014 року, а саме зміна влади у АР Крим, його окупація та захоплення Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» озброєними людьми, є загальновідомими обставинами. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, сертифікатом про форс-мажорні обставини Торгово-промислової палати України від 03 грудня 2014 року №2018.

Таким чином, звільнення ОСОБА_3 28 березня 2014 року відбулося в період та на території, яка визначена як тимчасово окупована територія України.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов»язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов»язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла відвернути, і ця подія завдала збитків.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивач був звільнений із займаної посади 28 березня 2014 року на підставі наказу, винесеного особою уповноваженою самопроголошеною владою Криму під час проведення незаконної націоналізації майна ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», яке знаходиться на території, яка законами України визнана як тимчасово окупована, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача скасувати запис №42 від 28.03.2014р. в трудовій книжці, визнання незаконними дії заступника Голови Правління ОСОБА_4 щодо видання наказу №35-к від 26 березня 2014 року та недійсним наказу ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» від 26 березня 2014 року №35-к., а також зобов'язання відповідача скасувати наказ від 26 березня 2014 року №35-к та в частині поновлення позивача на посаді начальника департаменту економіки і фінансів апарату управління. У задоволенні наведених позовних вимог необхідно відмовити, оскільки зазначений наказ про звільнення не породжує правових наслідки для відповідача у справі.

Також не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.03.2014 року по день розгляду справи, враховуючи невстановлення винних дій відповідача за обставини, вирішення яких не залежало від вчинення чи утримання від певних рішень (дій) ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз».

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягає задоволенню також вимога ОСОБА_3 щодо стягнення з ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на його користь моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., враховуючи відсутність неправомірних винних дій вказаного роботодавця в обставинах, що порушили права на працю позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12.04.2017 року у справі №205/3280/14-ц.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що обов'язок доказування щодо виплаченої заробітної плати працівнику лежить на роботодавцеві, а ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» не спростовано факту нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_3 заробітної плати за березень 2014 року, а також компенсації за невикористану відпустку в загальному розмірі 22465,64 грн., дана сума підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача на користь позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 15 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді