Провадження № 22-ц/801/234/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 рокуСправа № 127/24481/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі Богацькій О.М.

представника позивача ОСОБА_3

учасники справи:

позивач: ОСОБА_4

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду від 08.11.2018 року, ухваленого о 17 год. 57 хв. в приміщенні Вінницького міського суду суддею Венгрин О.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності, -

В с т а н о в и в :

14.11.2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності.

Зазначала, що з її сім'єю з жовтня 2012 р. по лютий 2013 р. та з серпня 2013 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (по день смерті) проживала ОСОБА_7 16.10.2013 р. між нею та ОСОБА_7 було укладено договір довічного утримання та догляду, згідно якого ОСОБА_7 передає у її власність 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_3 16.10.2013 р. ОСОБА_7 склала заповіт, за яким все майно, що буде належати на день її смерті, вона заповідає їй. 14.03.2014 р. ОСОБА_7 подарувала їй земельну ділянку, площею 0,0525 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що по АДРЕСА_4 при укладенні договору ОСОБА_7 за довіреністю представляв чоловік позивача ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 р. ОСОБА_7 померла. За договором довічного утримання позивач набула у власність 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_3 За заповітом після смерті ОСОБА_7 позивач отримала у власність житловий будинок по АДРЕСА_5 земельну ділянку, площею 0,1527 га і земельну ділянку, площею 0,2500 га, за цією ж адресою. За життя ОСОБА_7 спочатку надала довіреність від 10.10.2012 р. ОСОБА_6 для отримання пенсії, на оформлення спадщини після смерті її дочки ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 р. 02.04.2013 р. ОСОБА_7 надала довіреність ОСОБА_5, ОСОБА_6 на розпорядження своїм майном. Відповідачі на підставі цієї довіреності від 02.04.2013 р. скористались тяжким становищем ОСОБА_7, зумовленим смертю її дочки ОСОБА_9, незаконно відчужили на користь інших осіб майно ОСОБА_7: квартиру АДРЕСА_1 (отриману у спадщину після смерті дочки) та земельну ділянку, площею 0,0249 га, кадастровий номер НОМЕР_2 що по АДРЕСА_3 Дізнавшись про зазначені дії, 13.09.2013 р. ОСОБА_7 припинила дію довіреності від 02.04.2013 р. 31.10.2013 р. вона звернулась до прокуратури Вінницької області за фактом шахрайський дій ОСОБА_5, ОСОБА_6 16.09.2014 р. ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом про визнання довіреностей недійсними, але провадження у справі було закрито в зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_7

Вважає, що довіреність від 02.04.2013 р. була видана ОСОБА_7 під впливом тяжких обставин та на вкрай невигідних умовах. Після смерті дочки ОСОБА_7 залишилась одинокою, незахищеною, безпорадною. Оскільки майно, відчужене відповідачами за довіреністю, мало перейти у власність ОСОБА_4 на підставі заповіту від 16.10.2013 р., просила визнати недійсною довіреність від 02.04.2013 р., що видана ОСОБА_7 на ОСОБА_5, ОСОБА_6 на управління та розпорядження майном, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В., зареєстровану в реєстрі №324.

Рішенням Вінницького міського суду від 08.11.2018 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Зазначила, що судом допущено неповне з'ясування обставин ,що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права. Вважає, що не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що ОСОБА_7 не перебувала під впливом тяжкої для неї обставини, не мала тяжкої хвороби, незадовільного матеріального стану. Зазначений невірний висновок був зроблений судом на підставі показів свідків, але вони, в свою чергу, спростовуються іншими обставинами по справі.

Суд прийняв як письмовий доказ копії рахунку замовлення, копії фіскального чеку, свідоцтво про поховання, які підтверджують організацію поховання дочки ОСОБА_7 - ОСОБА_11, але висновок суду має бути іншим, що ОСОБА_7 не могла сама організувати поховання дочки, не могла оплатити його, тобто залишилась безпомічною, одинокою, без підтримки і догляду дочки та її чоловіка. Крім того, судом не встановлено, хто розпорядився коштами від відчужуваної нерухомості ОСОБА_7

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_6 - адвокат Мазур О.В. вважає апеляційну скаргу безпідставною, рішення суду законним та обґрунтованим та просить його залишити без змін.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що останню слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що , що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала по АДРЕСА_3

ОСОБА_5, ОСОБА_6 проживають по АДРЕСА_6 тобто, на сусідній вулиці від ОСОБА_7, були знайомі як сусіди.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла дочка ОСОБА_7 - ОСОБА_9

10.10.2012 року ОСОБА_7 видала довіреність від 10.10.2012 року відповідачу ОСОБА_6 для отримання пенсії, на оформлення спадщини після смерті її дочки ОСОБА_9 Дія зазначеної довіреності була припинила за заявою ОСОБА_7 від 27.08.2013 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.04.2013 р. ОСОБА_7 стала власником квартири АДРЕСА_2 після смерті дочки ОСОБА_9

02.04.2013 року ОСОБА_7 надала довіреність відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_6 на розпорядження своїм майном, довіреність посвідчена 02.04.2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. за реєстром №324.

13.09.2013 року ОСОБА_7 припинила дію довіреності від 02.04.2013 р. шляхом подання приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. відповідної заяви. 16.10.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання та догляду, згідно якого ОСОБА_7 передає у власність ОСОБА_4 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_3

16.10.2013 року ОСОБА_7 склала заповіт, за яким все майно, що буде належати на день її смерті, вона заповіла ОСОБА_4

14.03.2014 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,0525 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що по АДРЕСА_4 при укладенні договору ОСОБА_7 за довіреністю представляв чоловік позивача - ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 померла.

Згідно заповіту від 16.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., зареєстрованого в реєстрі за №8971, все майно, що буде належати на день смерті, ОСОБА_7 заповідає ОСОБА_4 (а.с. 66)

ОСОБА_4 отримала у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_5 земельні ділянки, площею 0,1527 га (кадастровий номер НОМЕР_4), площею 0,2500 га (кадастровий номер НОМЕР_3), що по АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 Зазначене підтверджується письмовими доказами: копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 21.10.2015 р., копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.10.2015 р.

На підставі договору довічного утримання від 16.10.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., зареєстрованого в реєстрі за №8973, ОСОБА_4 отримала у власність 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_4 що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.10.2013 р.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 належала земельна ділянка, площею 0,0249 га, кадастровий номер НОМЕР_6, що розташована по АДРЕСА_3

Державним реєстратором ОСОБА_14 прийнято рішення від 13.02.2014 р. про відмову у державній реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку, оскільки заявлене право в Державному реєстрі речових прав вже зареєстроване. (а.с. 26)

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2013 р. за ОСОБА_7 припинено на користь інших осіб. В подальшому право власності згідно договору дарування від 25.07.2013 р. перейшло ще до іншої особи. Станом на 05.12.2017 р. власником квартири на підставі договору купівлі-продажу від 09.03.2017 р. є ще інша особа.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що довіреність від 02.04.2013 року була видана ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_5 під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних для неї умовах, і що за звичайних умов вона не була б надана, а також не доведено, яким чином складанням зазначеної довіреності порушено права позивача. Суд не встановив наявності підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, для визнання довіреності від 02.04.2013 року недійсною.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, вірно оцінив докази та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з наступним. Згідно ст. 203 ч. 3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 233 ЦК України передбачає, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути важка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачка не надала доказів, що смерть дочки ОСОБА_9 є тією тяжкою обставиною, внаслідок якої була видана довіреність від 02.04.2013 р. відповідачам. Доказів того, що за відсутності цієї обставини довіреності не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах, позивачем не надано.

При цьому, суд врахував, що ОСОБА_6 допомагав ОСОБА_7 в організації поховання її дочки ОСОБА_9, що підтверджується письмовими доказами: копією рахунку-замовлення, копією фіскального чеку, копією свідоцтва про поховання.

Будь- яких доказів, що ОСОБА_7 саме на час видачі довіреності мала інші тяжкі обставини, зокрема: тяжку хворобу, незадовільний матеріальний стан, що змусило її видати довіреність ОСОБА_6, ОСОБА_5, позивачкою не надано.

Крім того, у встановленому законом порядку, за життя ОСОБА_7 припинила дію довіреності від 02.04.2013 р., подавши приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Юрченко С.В. відповідну заяву від 13.09.2013 р., тобто вона її не оспорювала як недійсну, а припинила, як дійсну довіреність. Нерухоме майно, яке було відчужено за зазначеною довіреністю, було відчужено від імені власника ОСОБА_7, і за життя ОСОБА_7 ці угоди не оспорювала.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_7 не могла сама організувати поховання дочки, залишилась безпомічною, одинокою, без підтримки і догляду дочки та її чоловіка, що є тяжкою для неї обставиною під час вчинення довіреності, є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, дія довіреності була припинена за заявою ОСОБА_7, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

ОСОБА_7 за життя не зверталась до суду з вимогами про визнання недійсною угоди, вичиненої відповідачами на підставі довіреності.

Крім того, позивачкою не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що на час видачі довіреності ОСОБА_7 будь-яким чином порушила її права.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду від 08.11.2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Копаничук С.Г.

Судді: Медвецький С.К.

Оніщук В.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.