Справа № 189/1580/19
У Х В А Л А

23.09.2019 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області, ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

встановив:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для кожної дитини, починаючи з дати подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ознайомившись із заявою та наданими до неї матеріалам, вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

Стаття 161 ЦПК України визначає вичерпний перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитини однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинні бути зазначені вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Всупереч вимогам закону заявниця не надала суду доказів, що діти, на утримання яких вона просить стягнути аліменти, проживають саме з нею, таким чином, факт проживання дітей з заявницею не обґрунтований і не може бути встановлений судом з наданих документів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 160, 161, 163, п. 1 ч.1 165, 260, 261, 353 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для кожної дитини, починаючи з дати подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.В. Чорна