У Х В А Л А

Справа № 126/3085/16-ц

Провадження № 6/126/114/2019

"17" вересня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В.І.,

секретар Притуляк І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь подання старшого державного виконавця Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Гавдзінського В.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Гавдзінський В.Ю. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначено, що у Бершадському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні перебуває виконавче провадження № 58687241 з примусового виконання виконавчого листа № 126/3085/16-ц виданого 19.03.2019 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7014 гривень 94 коп. майнової та 2500 гривень 00 коп. моральної шкоди.

Виконавче провадження відкрито 25.03.2019 року, але боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань, на виклики державного виконавця до Бершадського районного відділу державної виконавчої служби не реагує.

За повідомленням Державної міграційної служби України від 26.04.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 20.02.2015 року органом видачі ДМС України у Вінницькій області.

Враховуючи, що рішення Бершадського районного суду Вінницької області на даний час не виконано, боржник ухиляється від його виконання, не вживає ніяких заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, тому старший державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

В судове засідання старший державний виконавець не з`явився.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

З матеріалів подання, судом встановлено, що на виконанні Бершадського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавче провадження № 58687241 з примусового виконання виконавчого листа № 126/3085/16-ц виданого 19.03.2019 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7014 гривень 94 коп. майнової та 2500 гривень 00 коп. моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З матеріалів подання вбачається, що 25.03.2019 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Оцінюючи надані суду документи, суд вважає, що державним виконавцем не доведено ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, оскільки суду не надано жодного доказу, що боржник обізнаний з наявністю щодо нього виконавчого провадження, оскільки

матеріали подання містять лише відомості, що йому направлялась копія постанови про відкриття виконавчого провадження, водночас в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості, що боржник отримував вказану постанову, відсутня копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення чи повернення поштового відправлення до відділу ДВС з причин, що свідчили б про умисне ухилення боржника від явки до державного виконавця. Також в матеріалах подання відсутні відомості проте, що боржнику направлялися виклики державного виконавця до відділу ДВС і він їх отримував.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на ухилення від виконання ним свого обов`язку. Тобто законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). Та суд враховує, що при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» ЄСПЛ застосував вказані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Таким чином, підставами для обмеження боржника в праві виїзду за межі України можуть бути лише доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями суду. Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Встановлені обставини не дають суду дійти висновку про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього, тому звернення державного виконавця до суду з даним поданням є передчасним, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Гавдзінського В.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя В. І. Гуцол