Справа № 212/9859/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого - судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Деменко А.С., в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду міста ОСОБА_1 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

18 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, з вимогою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з 10 жовтня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем. Сім'я з відповідачем не склалася, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязків з ведення спільного господарства, фактично проживають окремо, тому вважає, що шлюб розпався остаточно.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

Позивач просила розглянути справу у її відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Сухіна».

Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - Остапенко) ОСОБА_5, уклали шлюб 10 жовтня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 410049, яке видане Центрально-Міським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1002 (а.с. 8).

Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 567901 від 17.11.2015 року (а.с.7).

Судом встановлено, сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Стосунки припинились, через різницю поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи те, що позов визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони припинили шлюбні відносини, дітей віком до одного року не мають, примирятися не бажають, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому провадженні згідно зі ст. 200 ЦПК, а також задовольнити позовні вимоги відповідно до ст. 206 ЦПК України.

Згідно до ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст.141, 142, 200, 206, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Остапенко) ОСОБА_5, зареєстрований Центрально-Міським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10 жовтня 2014 року, актовий запис № 1002, від якого мають неповнолітнього сина розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «Сухіна».

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі даного позову на підставі платіжного доручення №, від 18.12.2018, що становить 352,40 (триста пятдесят дві гривні 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може буди подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Повне рішення складено та підписано 14.02.2019 року.

Суддя: О. Н. Борис