Справа№329/1076/18
Справа № 329/1076/18
Провадження №2/329/42/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ломейка В.В., при секретарі Богдан І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Чернігівського районного суду з позовною заявою, в якій просить суд змінити розмір сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, 07.10.2002року народження та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти 600,00 грн. щомісячно до повноліття дитини.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що на підставі виконавчого листа № 2-2953, який виданий Токмацьким судом Запорізької області 06.12.2006 року стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, починаючи з 02.10.2006 року на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У платника аліментів знаходиться на утриманні син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, який є дитиною інвалідом до 18 років, що підтверджується медичним висновком. Син потребує додаткового лікування та проходження обстежень в закладах охорони здоровя.

ОСОБА_1 отримує компенсацію за надання соціальної допомоги інваліду 2 групи ОСОБА_5 у наступних розмірах: за січень 2018 року 170,52 грн.; з лютого 2018 року по червень 2018 року по 176,20 грн.; з липня 2018р. по жовтень 2018 р. по 184,10 грн.

Його дружина ОСОБА_3, є інвалідом третьої групи з 12 липня 2018р.

Заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 07.10.2002р. складає 250,10 грн.

Вказує, що у нього змінилося матеріальне становище, оскільки він зобовязаний утримувати свого сина інваліда та доглядає ще одного інваліда батька своєї дружини.

За таких підстав, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та зменшити розмір стягуваних з відповідача аліментів, оскільки він має мінливий дохід, а тому має право на зміну розміру аліментів з частки заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 34).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв, клопотань суду не надала.

Представник відповідача за договором адвокат ОСОБА_6 через канцелярію суду надав відзив, в якому зазначив, що на даний час спільна донька позивача і відповідача навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький професійний ліцей сервісу». Строк навчання закінчується 26.06.2020року. Розмір витрат на навчання спільної доньки складає приблизно 4000 грн. на місяць. Всі витрати на утримання доньки несе мати ОСОБА_2, а тому вважає зменшення розміру аліментів неможливе, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи провести без його участі (а.с. 36).

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови державного виконавця державної виконавчої служби у Кремінському районі про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2007 року ВП № 3559081 на виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2953 виданий Токмацьким судом Запорізької області 06.12.2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня подання позовної заяви, починаючи з 02.10.2006 року на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішення суду Токмацького суду Запорізької області 06.12.2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів позивачем суду на надано. Так як і не надана довідка про заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки, на яку посилається позивач.

Позивач має сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ЕД № 172762, в якому зазначено позивача як батька (а.с.7). ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною інвалідом до 18 років, що підтверджується медичним висновком № 1476/15 від 15.08.2018р., опікуном якого зазначена ОСОБА_3 (а.с.8).

Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги від 05.11.2018р. № 1597 вбачається, що ОСОБА_1 призначено допомогу по догляду за ОСОБА_5 03.04.1951р.н. (а.с.13).

Відповідно до довідки від 01.11.2018р. виданої УСЗН Кремінської райдержадміністрації ОСОБА_1 отримує компенсацію за надання соціальної допомоги інваліду 2 групи у наступних розмірах: за січень 2018 року 170,52 грн.; з лютого 2018 року по червень 2018 року по 176,20 грн.; з липня 2018р. по жовтень 2018 р. по 184,10 грн. (а.с.14).

Його дружина ОСОБА_3, є інвалідом третьої групи з 12 липня 2018р., інвалідність встановлена на строк до 01.08.2019 року, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА №777699 (а.с.17).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 143-цс-13.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2027,00грн., а передбачений ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1013,50 грн.

Судом встановлено, що з позивача стягуються аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто розмір стягуваних аліментів вже менший за встановлений мінімум. А зменшення аліментів на утримання дитини у розмірі 600 грн. порушуватиме права дитини, її майновий стан на користь якої стягуються ці аліменти.

Оскільки, позивачем не надано суду рішення Токмацького суду за яким з нього стягуються аліменти, а також встановлено, що позивач працездатний, має задовільний стан здоровя, з нього стягується менший за встановлений мінімум розмір аліментів, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну сплати розміру аліментів є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 141, 264-265,268, 274, 280 ЦПК України, ст. ст. 182, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру сплати аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В Ломейко