КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Желепи О.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року у складі судді Пінкевич Н.С. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: приватне підприємство «Бурий ведмідь», про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що 02 серпня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПП «Бурий Ведмідь» укладено Договір кредитної лінії №ВКЛ -2006368, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 2 500 000 грн., з процентною ставкою 25,99% річних з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 01 лютого 2013 року. Позивач свої зобов`язання за договором кредитної лінії виконав у повному обсязі.

У забезпечення виконання зобов`язань за договором кредитної лінії між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 як майновим поручителем ПП «Бурий ведмідь», укладений іпотечний договір від 02 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстром №5302, та накладено заборону на відчуження нерухомого майна за реєстром №5303.

Згідно з п.2.1. іпотечного договору ОСОБА_2 передала в іпотеку, а банк прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в Іпотечному договорі, нерухоме майно, а саме:

домоволодіння загальною площею 568,9 кв. м., житловою площею 185,1 кв. м., що складається з житлового будинку 2007 року побудови (літ №А), загальною площею 568,9 кв.м., житловою площею 185,1 кв. м., свердловина (літ №1), яма каналізаційна (літ.№11), огорожа (літ.№1-5), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 10.07.2008 року на підставі рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 27.06.2008 року за №30;

земельна ділянка, на якій розташоване дане домоволодіння, загальною площею 0,2046 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :02:011:0075, належна ОСОБА_2 на праві власності згідно Державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ІІІ_КВ№017608 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за №2064.

Так, первісний іпотекодавець за іпотечним договором ОСОБА_2 в порушення ст. 9 Закону України «Про іпотеку», умов іпотечного договору, без згоди іпотекодержателя - АТ «Дельта Банк», продала нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 02.08.2011 року, уклавши з ОСОБА_1 договори купівлі-продажу іпотечного майна.

Обсяг невиконаних грошових зобов`язань ПП «Бурий ведмідь» за Договором кредитної лінії станом на час подання позову склав 8 930 740 грн. 39 коп.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 26 жовтня 2012 року з ПП «Бурий ведмідь» стягнуто заборгованість за договором кредитної лінії №ВКЛ-2006368 в розмірі 3 156 384 грн. 20 коп. Вказане рішення набрало законної сили 26 жовтня 2012 року.

Крім того, позивач вказував, що відповідно до інформаційної довідки від 25.05.2017 року №88068393 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, земельну ділянку площею 0,2046 га., кадастровий номер :02:011:0075, що за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку під будинком АДРЕСА_1 було розділено та 13.04.2017 року внесено записи про право власності на земельні ділянки площею 0,103 га та 0,1016 га з кадастровими номерами :02:011:5043 та :02:011:5042 відповідно за ОСОБА_1 .

Отже, наразі нерухоме майно, передане в іпотеку Банку як забезпечення виконання грошових зобов`язань ПП «Бурий ведмідь» за Договором кредитної лінії відповідно до записів в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має наступні характеристики:

житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224; загальною площею 565,1 кв.м., житловою площею 179,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка площею 0,103 га, кадастровий номер :02:011:5043, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка площею 0,1016 га, кадастровий номер :02:011:5042, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного в рахунок погашення наявної перед ПАТ «Дельта Банк» заборгованості ПП «Бурий ведмідь» в сумі 8 930 740 грн. 39 коп. за договором кредитної лінії від 02.08.2011 року №ВКЛ-2006368, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність іпотекодержателю - ПАТ «Дельта Банк» нерухомого майна, що належить відповідачу - ОСОБА_1 на праві власності та є предметом іпотеки за Іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 02.08.2011 року за реєстровим №5302, а саме на:

- житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224; загальною площею 565,1 кв.м., житловою площею 179,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,103 га, кадастровий номер :02:011:5043, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер :02:011:5042, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 05.06.2018 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову. Позивач просив в рахунок погашення перед ПАТ «Дельта Банк» заборгованості ПП «Бурий ведмідь» в сумі 8 930 740 грн. 39 коп. за договором кредитної лінії від 02.08.2011 року за №ВКЛ -2006368, звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, що належить відповідачу - ОСОБА_1 на праві власності та є предметом іпотеки за іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Верповською О.В. 02.08.2011 року за реєстровим №5302, а саме на:

- житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22- загальною площею 565,1 кв.м., житловою площею 179,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,103 та, кадастровий номер :02:011:504 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер :02:011:504 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ,

ринкова вартість якого становить 3 053 871 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедур виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року позов задоволено.

В рахунок погашення перед ПАТ «Дельта Банк» заборгованості ПП «Бурий ведмідь» в сумі 8 930 740 грн. 39 коп., що складається з: суми заборгованості за простроченим кредитом 2 500 000 грн.; суми заборгованості за простроченими відсотками - 5 359 208 грн. 33 коп.; суми пені за несвоєчасне повернення відсотків - 19 559 18 грн.; суми трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 1 972 грн. 88 коп.; суми штрафу 1 050 000 грн., за договором кредитної лінії від 02.08.2011 року №ВКЛ -2006368 звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 на праві власності та є предметом іпотеки за іпотечним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Верповською О.В. 02.08.2011 року за реєстровим №5302, а саме на:

- житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22- загальною площею 565,1 кв.м., житловою площею 179,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,103 та, кадастровий номер :02:011:504, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,1016 га, кадастровий номер :02:011:504, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 3 053 871 грн., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедур виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 45 808 грн. 06 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ПП «Бурий Ведмідь» були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило порушення прав позивача, які були забезпечені іпотечним договором, і які підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною визначеною згідно Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 02 серпня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПП «Бурий Ведмідь» було укладено договір кредитної лінії №ВКЛ -2006368, згідно з яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 2 500 000 грн., з процентною ставкою 25,99% річних з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 01 лютого 2013 року. Позивач свої зобов`язання за договором кредитної лінії виконав у повному обсязі.

Так, згідно із заявою директора ПП «Бурий ведмідь» Завгороднюка С.А. від 02.08.2011 року про перерахування кредитних коштів того ж дня Позичальнику перераховано суму 2 500 000грн. Підтвердженням факту надання кредитних коштів позичальнику є меморіальний ордер №27376905 від 02.08.2011 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за договором кредитної лінії між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , як майновим поручителем ПП «Бурий ведмідь», був укладений Іпотечний договір від 02 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим №5302, та накладено заборону на відчуження нерухомого майна (реєстровий №5303).

За п.2.1. іпотечного договору ОСОБА_2 передала в іпотеку, а банк прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в іпотечному договорі, нерухоме майно, а саме:

- домоволодіння загальною площею 568,9 кв. м., житловою площею 185,1 кв. м., що складається з житлового будинку 2007 року побудови (літ №А), загальною площею 568,9 кв. м., житловою площею 185,1 кв. м., свердловина (літ №1), яма каналізаційна (літ.№11), огорожа (літ.№1-5), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 10.07.2008 року на підставі рішення виконкому Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 27.06.2008 року за №30;

- земельна ділянка, на якій розташоване дане домоволодіння, загальною площею 0,2046 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :02:011:0075, належна ОСОБА_2 на праві власності згідно Державного акту на праві власності на земельну ділянку серії ІІІ_КВ№017608 , зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею, договорів оренди землі за №2064.

Згідно з п.2.1.3 іпотечного договору іпотека за цим договором поширюється і на частину об`єкту Предмету іпотеки, яка не може бути виділеною в натурі і буде приєднана до предмету іпотеки після укладання цього іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, а також поширюється на Земельну ділянку, на якій розташована вказана нерухомість і яка необхідна для використання цієї нерухомості за цільовим призначенням.

Відповідно до п.2.1.4. іпотечного договору предметом іпотеки також стає нерухоме майно, яке буде збудоване в майбутньому на вказаній у цьому договорі земельній ділянці (стане власністю іпотекодавця після укладання цього Договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право набуття ним (-и) у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому).

За п.2.2. іпотечного договору майно передається в іпотеку з усіма його невід`ємними приналежностями. Іпотека розповсюджується на всі невіддільні від Майна поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання цього договору та виникнуть у майбутньому. Всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору, всілякого роду поліпшення, реконструкції, зміни, доробки, тощо автоматично стають предметом цього договору - предметом іпотеки.

Пунктом 4.1.11 Іпотечного договору передбачено право Банку звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим договором, кредитним договором та чинним законодавством України. У випадку якщо коштів з реалізації предмету іпотеки не вистачить на погашення в повному обсязі існуючої заборгованості позичальника та/або іпотекодавця перед іпотекодержателем, останній має право звернути стягнення на будь-яке інше майно іпотекодавця, на яке згідно з законодавством України може бути звернено стягнення.

У розділі 7 іпотечного договору «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" та умовами цього договору.

Також первісний іпотекодавець за іпотечним договором ОСОБА_2 в порушення ст.9 Закону України «Про іпотеку», умов іпотечного договору, без згоди іпотекодержателя - АТ «Дельта Банк», відчужила нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 02.08.2011 року, уклавши з ОСОБА_1 :

- договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений 16.02.2017 року Чухрай Т . Ю., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, номер 226;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 16.02.2017 року Чухрай Т.Ю., приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, номер 227.

Також судом встановлено, що у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2017 року перебувала справа №495/2782/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк до ОСОБА_2 , третя особа: ПП «Бурий ведмідь», про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02.08.2011 року, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ПАТ «Дельта банк», Приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. про визнання втрати чинності правочину та визнання недійсним договору кредитної лінії, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк», треті особи: ПП «Бурий ведмідь», ОСОБА_4 , про визнання іпотечного договору припиненим.

Рішенням суду від 19.01.2017 року було задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ «Дельта Банк», треті особи: ПП «Бурий ведмідь», ОСОБА_4 , про визнання Іпотечного договору від 02 серпня 2011 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., реєстраційний №5302 припиненим, та на цій підставі відмовлено в задоволенні позовних вимог АТ «Дельта банк» до ОСОБА_2 , третя особа: ПП «Бурий ведмідь», про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

30.01.2017 року АТ «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2017 року.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 01.06.2017 року у справі №495/2782/13-ц рішення міськрайонного суду скасоване в частині відмови у задоволенні позову АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором та в частині задоволення ОСОБА_2 до АТ «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору припиненим, і в цій частині ухвалено нове рішення.

Вказаним судовим рішенням було відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання іпотечного договору від 02.08.2011 року припиненим.

Матеріали справи не містять доказів того, що предмет іпотеки відчужено з дотриманням ст.9 ЗУ "Про іпотеку" та умов іпотечного договору, а саме, за згодою іпотекодержателя.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, що наявні в матеріалах справи, земельну ділянку площею 0,2046 га., кадастровий номер :02:011:0075, що за адресою: АДРЕСА_1 було розділено та 13.04.2017 року внесено записи про право власності на земельні ділянки площею 0,103 га. та 0,1016 га. з кадастровими номерами :02:011:5043 та :02:011:5042 відповідно за ОСОБА_1 .

Отже, наразі нерухоме майно, передане в іпотеку Банку як забезпечення виконання грошових зобов`язань ПП «Бурий ведмідь» за Договором кредитної лінії відповідно до записів в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно має наступні характеристики:

житловий будинок, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 224; загальною площею 565,1 кв.м., житловою площею 179,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка площею 0,103 га, кадастровий номер :02:011:5043, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

земельна ділянка площею 0,1016 га, кадастровий номер :02:011:5042, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .

Обсяг невиконаних грошових зобов`язань ПП «Бурий ведмідь» за договором кредитної лінії станом на час подання позову склав 8 930 740 грн. 39 коп.. з яких: сума заборгованості за простроченим кредитом - 2 500 000 грн.; сума заборгованості за простроченими відсотками - 5 359 208 грн. 33 коп.; сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 19 559 18 грн.; сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів - 1 972 грн. 88 коп. і сума штрафу - 1 050 000 грн.

Розрахунок заборгованості виконаний станом на 16.11.2016 року, так як 17.11.2016 року відповідно до даних ЄДРЮО та ФОП відбулося припинення боржника як юридичної особи, номер запису 6000503 (Інформаційна довідка наявна в матеріалах справи).

Крім того, обставини наявності заборгованості боржника станом на 03.08.2012 року у сумі 3 156 384 грн. 20 коп. (в т.ч. сума заборгованості за кредитом - 2 500 000 грн.), а також відсутність будь-якого погашення заборгованості до дня припинення боржника, встановлені у рішенні Апеляційного суду Одеської області від 01.06.2017 року у справі №495/2782/13-ц.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 26 жовтня 2012 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ПП «Бурий ведмідь» про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-2006368 від 02 серпня 2011 року задоволено у повному обсязі. Відповідно до даного рішення від 26 жовтня 2012 року з ПП «Бурий ведмідь» стягнуто заборгованість за договором кредитної лінії №ВКЛ-2006368 в розмірі 3 156 384 грн. 20 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, Верховний суд України, розглядаючи справу №61213цс16 від 06 липня 2016 року, висловив наступну правову позицію з цього приводу: «Частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У вказаному рішенні Верховний суд України дійшов до висновку, що нерухоме майно не є новоствореним майном, оскільки створене з прив`язкою до вже існуючої заставленої нерухомості, з використанням її функціональних елементів, тому висновки судів проте, що вказане нерухоме майно не є іпотечним майном, а іншим об`єктом нерухомості, передчасний.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому положенням ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст.38 цього ж Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

За правилами ст.39 Закону України «Про іпотеку » у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмету іпотеки; початкова ціна предмету іпотеки для подальшої реалізації.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23 грудня 2015 року за №6-1205цс15, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Крім того, суд вірно виходив з правових позицій Верховного Суду України, викладених при розгляді справ за №6-2479цс15, №6-61цс15 та №6-340цс15.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст.38,39 Закону України «Про іпотеку», у розумінні норми ст.39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 цього Закону.

За ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно з ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

За положеннями Договорів іпотеки, укладених між сторонами, вбачається, що в разі невиконання іпотекодавцем умов кредитного договору іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на іпотечне майно.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Бурий Ведмідь» умови кредитного договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року по справі «Шмалько проти України»» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до вірного висновку, що ПП «Бурий Ведмідь» були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило порушення прав позивача, які були забезпечені іпотечним договором, і які підлягають захисту шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, визначеною згідно Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Дія кредитних та іпотечних договорів продовжується до повного виконання позичальником своїх зобов`язання.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов вірного висновку щодо необхідності задоволення позову.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: