Ухвала

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 758/9796/15-ц

провадження № 61-7421ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, постановлену у складі судді Верланова С. М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень попередніх інстанцій

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, 25 липня 2019 року ОСОБА_1 у восьмий раз подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 вже було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Подільського районного суду міста Києва 11 вересня 2015 року, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки він, попередньо звертаючись до суду, не оскаржував ухвалу з одних і тих саме підстав, як вказав апеляційний суд. Зазначає, що предмет оскарження по даній апеляційній скарзі не відповідає предмету оскарження попередніх апеляційних скарг, а отже не є тотожним. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, судом порушено основоположні принципи судочинства, а також норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

На підставі вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскарженого судового рішення.

Пунктом першим частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 21 грудня 2015 року ОСОБА_1 вже подавав апеляційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 17 березня 2016 року йому було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження, ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2016 року, 30 травня 2016 року, 30 січня 2018 року, 21 березня 2018 року, 02 квітня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року про відкриття провадження у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Ухвалами Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року та 18 червня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року у зазначеній справі.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне апеляційне оскарження судових рішень заборонено, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі відмовлено.

Доводи касаційної скарги про обмеження права на суд не заслуговують на увагу, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо порушення норм матеріального і процесуального права судом апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко А. Ю. Зайцев В. П. Курило