Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Собакінських С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За життя з ОСОБА_2 проживав тільки син позивач у справі. Він звернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. від 12.05.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та державної реєстрації права власності на житловий будинок, що належав спадкодавцю. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. У зв`язку з неможливістю отримати правовстановлюючі документи на житловий будинок, позивач позбавлений права розпоряджатись житловим будинком, тому він був вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Позивач та його представник, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначили, що підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 вважає незаконними та необґрунтованими, у зв`язку із чим, не визнає їх за наступних підстав. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 113500961 та 113501129 за вказаними параметрами відомості відсутні. Позивач не надав суду відповідних документів, підтверджуючих право власності, окрім копії технічного паспорту БТІ. У своєму позові позивач ОСОБА_1 не зазначає на підставі яких документів житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав померлій ОСОБА_2 . Таким чином, на вказаний будинок на теперішній час є тільки технічний паспорт, який виданий 25.05.1990 року, який не характеризує об`єкт нерухомості ані з технічної, ані з правової точки зору, а лише говорить про наявність такого об`єкту нерухомості. Крім того, у технічному паспорті присутні штампи самозабудови (сарай та нежитлова прибудова А2-1). У зв`язку із чим, до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Таким чином, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. В даному випадку, померла ОСОБА_2 за життя своїх прав власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок не оформила, державну реєстрацію не здійснила. Таким чином, визнання права власності в порядку спадкування на недобудований житловий будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. За таких обставин, у позивача існує право на визнання за ним права забудовника в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2 . На підставі викладеного, заперечує проти задоволення позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок. У зв`язку із чим, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05.02.1988 року відділом ЗАГС Іллічівського РВК м.Жданова, актовий запис № 172.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25.04.2017 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , актовий запис № 781.

Згідно довідки, виданої 10.05.2017 року головою КСН с. «Садки-І», на момент смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з нею проживав син ОСОБА_1 .

На підтвердження права власності позивачем надано до суду копію технічного паспорту на домоволодіння, з якого вбачається, що у технічному паспорті присутні штампи самозабудови (сарай та нежитлова прибудова А2-1).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Судом встановлено, що позивач вернувся до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. від 12.05.2017 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та державної реєстрації права власності на житловий будинок, що належав спадкодавцю.

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 ЦК України, зокрема із правочинів. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації - з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації - з моменту такої реєстрації.

Виходячи зі змісту ч.ч.1, 2 ст.331 ЦК України, ч.1ст.182 ЦК України та Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом МЮУ № 1844/5 від 14.12.2012р., право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію та реєстрації права власності.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється:

- по об`єктах , що збудовані до 05 серпня 1992року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Отже, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992року, на які спадкоємцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Проте, доказів, що будинок був прийнятий в експлуатацію, позивачем не надано.

Згідно з роз`ясненнями п.8Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною визнано практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Вказане узгоджується із правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р.

Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом з іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.

Згідно правової справи на будинок АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 за рішенням Іллічівського райвиконкому від 28.10.1987 року за № 515. ОСОБА_2 є власником 12/25 будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до інвентаризаційної справи на вказане домоволодіння, зазначається, що на підставі договору купівлі продажу № 973 від 08.02.1986 року право власності на 8/75 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 , на 16/75 частин на підставі договору дарування від 14.07.1983 року за реєстровим номером № 4849.

Проте, зазначені документи відсутні в матеріалах інвентаризаційної справи на вказане домоволодіння.

Згідно повідомлення Третьої маріупольської державної нотаріальної контори № 1720/01-16 від 11.06.2019 року, надати копію договору купівлі продажу, посвідченого 08.02.1986 року за реєстровим № 973, не передбачається можливим через передачу справ по 1996 р. включно на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який розташовано у м.Донецьку, доступ до яких відсутній.

Згідно наданої представником позивача копії договору купівлі продажу від 08.02.1986 року за реєстровим номером № 973, ОСОБА_2 належить право власності на 8/75 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 .

Право власності на 8/75 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_2 Жданівським БТІ за реєстровим № 26265 від 18.02.1986 року.

Документів на іншу частину домоволодіння, а саме на 16/75 частин, що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 14.07.1983 року за реєстровим номером № 4849, позивачем суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 за життя не здала будинок в експлуатацію та не зареєструвала за собою право власності на житловий будинок належним чином, разом з тим, як забудовник, вона мала право вчиняти ці дії, а тому такі його права входять до складу спадщини, як такі, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і підлягають спадкуванню. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на яке позивач просить визначити за собою право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 належало останній на праві власності, зазначене не дає суду законних підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81, 258-259,263-265,273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. М. Іванченко