Справа № 522/9114/19
Номер провадження 2/660/168/19
23 вересня 2019 рокусмт Нововоронцовка
Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі
головуючого судді Каневського В.О.
за участю секретаря судового засідання Свяцького О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання,-
Одеський національний медичний університет звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання. Позов обґрунтований тим, що 01.07.2008 року відповідач вступила до Одеського національного медичного університету на спеціальність «лікувальна справа» та підписала Угоду №78 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти. Укладаючи угоду абітурієнт взяла на себе зобов`язання після закінчення навчання та отримання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки (замість чого отримає вищу освіту безкоштовно). У червні 2014 року відповідач закінчила ОНМедУ та була направлена комісією по розподілу для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування відповідно до державного замовлення до Осокорівської амбулаторної загальної практики сімейної медицини Нововоронцовського району Департаменту охорони здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації лікарем загальної практики - сімейним лікарем. До проходження інтернатури відповідач мала приступити з 01.08.2014 року, однак за місцем направлення не прибула, інформації щодо перерозподілу до Одеського національного медичного університету не надавала.
Оскільки позивач умови угоди №78 від 01.07.2008 року виконав у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державний кошт, кошти за навчання не сплачувала, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету, натомість відповідач умови договору не виконала, з часу закінчення навчального закладу до місця подальшого проходження інтернатури та працевлаштування у встановлений термін не прибула, тому позивач просив стягнути з відповідача суму витрат на навчання у період з 2008 року по 2014 рік у розмірі 62 193,00 грн, 52 186,05 грн суму виплаченої стипендії на користь Одеського національного медичного університету в інтересах Державного бюджету України та стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1 841,00 грн на користь Одеського національного медичного Університету.
У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала.
На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
У судовому засіданні встановлено, що за угодою №78 від 01.07.2008 року, укладеною Одеським державним медичним університетом та ОСОБА_1 , позивач зобов`язувався забезпечити підготовку відповідача у Одеському національному медичному університеті зі спеціальності лікувальна справа з метою отримання освіти у відповідності з діючими навчальними планами і загальними вимогами за рахунок державного бюджету України, а відповідач взяла на себе зобов`язання після закінчення університету прибути на місце працевлаштування за направленням МОЗ не менше трьох років за спеціальністю після закінчення інтернатури. У разі відмови відповідач зобов`язувалася відшкодувати до державного бюджету вартість навчання (а.с.6).
Згідно з дипломом від 30.06.2014 року, ОСОБА_1 отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобула кваліфікацію лікар (а.с.8).
За розрахунком витрат на навчання ОСОБА_1 вбачається, що за період з 01.09.2008 року по 30.06.2014 року здійснено витрат на загальну суму 62 193,00 грн (а.с.9).
За розрахунковою відомістю вбачається, що ОСОБА_1 нараховано за період з 01.09.2008 року по 30.06.2014 року 52 186,05 грн стипендії (а.с.10).
Згідно з направленням Херсонської облдержадміністрації, ОСОБА_1 направлена до Одеського державного медичного університету на навчання за спеціальністю лікувальна справа (а.с.7).
Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з частиною другою статті 52 Закону України від 23 травня 1991 року "Про освіту", у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами, передбачено частиною другою статті 52 Закону України "Про освіту" (яка була чинною з 23 березня 1996 року по 06 вересня 2014 року, у тому числі на час укладення типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01 вересня 2008 року N 84), пунктом 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року N 77/96 "Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів", пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року N 992 "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням" (чинний на час укладення типової угоди про підготовку фахівця з вищою освітою від 01 вересня 2008 року N 84) та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року N 367.
Зазначеними вище нормативними актами визначено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу; незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням; у разі, якщо його звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Отже, відповідач не виконала умови договору щодо відпрацювання після закінчення вищого навчального закладу трьох років відповідно до направлення на роботу. Разом з тим, суд враховує, що статтею 43 Конституції України передбаченоправо кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Норми Конституції України є нормами прямої дії та виключають обов`язок відпрацювання після закінчення вищого навчального закладу трьох років, однак не скасовують обов`язок відшкодування витрат на навчання у разі порушення добровільно взятих на себе цивільно-правових зобов`язань. Таким чином, оскільки відповідач добровільно не виконала взяті на себе обов`язки за Угодою №78 від 01.07.2008 року щодо відшкодування вартості навчання у разі порушення умов договору, тому витрати на навчання підлягають стягненню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 263-265, 273 ЦПК України,
Позов Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання -задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяВ.О. Каневський