Справа № 404/644/19
Номер провадження 2/404/158/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря - Мосійчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет міської ради міста Кропивницького про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет міської ради міста Кропивницького, яким просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , в якому зареєстровані також чоловік доньки - ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 . Відповідачі більше року не проживають за вказаною адресою, проте залишаються зареєстрованими у квартирі, участі в утриманні якої не приймають, комунальні платежі та інші витрати на утримання житла не несуть, що покладає на позивача додаткові фінансові витрати.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.03.2019 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання /а.с. 42-43/.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 64-65/.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили, правом подачі відзиву не скористалися.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію справи надав заяву, якою просив провести розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є власниками кожний по Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.12.2006 року /а.с. 28,29/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно Міським відділом по державній реєстрації смертей Кіровоградського міського управління юстиції 06.05.2016 року /а.с. 110/.

14.12.2018 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Сотник Н.Л. було видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку у спадщині, яка складається з Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 /а.с.30/.

Як вбачається з копії спадкової справи № 14/2016 до майна померлого ОСОБА_4 , спадкоємцями після смерті чоловіка позивача, якому належала 1/2 частини квартири, крім позивача є також онук ОСОБА_3 як спадкоємець за законом 1 черги за правом представлення, який прийняв спадщину, так проживав за однією адресою зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Свідоцтво на даний час на ј частину квартири ОСОБА_3 не видавалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 є співвласником вищевказаної квартири.

Згідно відповідей на запити суду УДМС України в Кіровоградській області від 31.01.2019 року та 28.03.2019 року за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 16,40/.

Відповідно до довідки КП «ЖЕО №1 МРМК» №5436 від 19.12.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , 1940 року народження, зять ОСОБА_2 , 1963 року народження та онук ОСОБА_3 , 1987 року народження /а.с. 33/.

Як вбачається з актів від 20.12.2018 року, складених сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , підписи яких засвідчені начальником КП «ЖЕО №1 МРМК», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте фактично з 2016 року не проживають /а.с. 35-36/.

Вказані обставини в судовому засіданні були підтверджені також показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Конституція України встановила основні засади права власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Суд звертає увагу позивача на те, що ч. 2 ст. 405 ЦК України не передбачає можливості позбавлення права користування житловим приміщенням особи, яка є його співвласником.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Положеннями ст. ст. 383 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

На підставі вищевикладеного, вирішуючи питання щодо наявності підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд виходить з того, що відповідач не втратив право власності на вищевказану квартиру, в силу вимог ст. ст.319, 321 ЦК України.

За таких обставин, суд, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Так, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про припинення його права власності на вищевказану квартиру.

Одночасно, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу ОСОБА_2 в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет міської ради міста Кропивницького про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,4 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

третя особа: виконавчий комітет міської ради міста Кропивницького, місцезнаходження: вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, .

Повний текст судового рішення складено 20.09.2019 року

Суддя Кіровського В. В. Мохонько

районного суду

м.Кіровограда