Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 755/9866/17
Номер провадження 22-ц/824/1767/2019
Головуючий у суді першої інстанції Л.М. Винниченко
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
18 лютого 2019 року місто Київ

Номер справи 755/9866/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

відповідач ОСОБА_4

відповідач ОСОБА_5

відповідач ОСОБА_6

відповідач ОСОБА_7

відповідач ОСОБА_8

відповідач ОСОБА_10

відповідач ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником Воронцовим Дмитром Юрійовичем

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Винниченка Л.М. в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва, повне рішення складене 05 травня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, обґрунтовуючи пред'явлені вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 договору №0 від 27.09.2010 про переведення боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.11.2007, останній прийняв на себе зобов'язання ОСОБА_11 за вищевказаним кредитним договором. При цьому, у зв'язку із переведенням боргу, між сторонами додатково було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки №33348 від 27.11.2006, відповідно до умов якого до відповідача ОСОБА_4 перейшли всі права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки №33348.

У зв'язку із порушенням ОСОБА_4 прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором, рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 19.11.2015 з відповідача ОСОБА_4 та його поручителів було стягнуто заборгованість у розмірі 141957,85 дол.США, пеню за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами в сумі 110538,03 грн. та понесені банком судові витрати.

Оскільки, відповідач належним чином не виконує а ні умови укладеного кредитного договору, а ні рішення суду про стягнення заборгованості, а також всупереч умовам укладеного із позивачем договору іпотеки та без дозволу банку, зареєстрував в квартирі, яка є предметом іпотеки, інших осіб, позивач ПАТ «УкрСиббанк» був змушений звернутись до суду із даним позовом, відповідно до вимог якого просив суд:

1) в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.11.2006 (№0 від 27.09.2010) за основним боргом і процентами в розмірі 174050,08 дол.США та пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів в розмірі 463826,57 грн.: звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №33348 від 27.11.2006, договором про внесення змін до договору іпотеки №33348 від 27.09.2010, а саме на квартиру загальною площею 120,60 кв.м., житловою площею 64,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимоги Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом;

2) виселити із квартири АДРЕСА_1 відповідачів та всіх інших мешканців, які зареєстровані та проживають у переданій в іпотеку квартирі, без надання іншого жилого приміщення;

3) зняти з реєстраційного обліку в органах Державної міграційної служби осіб, які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі.

При цьому, в ході судового розгляду, стороною позивача було уточнено виклад пред'явлених до суду позовних вимог, де в частині визначення способу реалізації майна, на яке просили суд звернути стягнення, конкретизували висунуту початкову ціну на прилюдних торгах, визначену на підставі проведеної оцінки майна в розмірі 2641743 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26.04.2018 дані позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково, в рахунок погашення вищевказаної заборгованості відповідача ОСОБА_4 звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 120,60 кв.м., житловою площею 64,70 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві приватної власності, встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» з встановленням початкової ціни для подальшої реалізації предмета іпотеки у розмірі 2 641 743 грн. У задоволенні позовних вимог про виселення та зняття з реєстраційного обліку позивачу відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про виселення та зняття з реєстраційного обліку, представник позивача подав до суду апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду в цій частині дійсним обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Також, в обґрунтування поданої скарги представник зазначив про те, що суд першої інстанції, при вирішенні спору в частині виселення відповідачів, не звернув уваги на той факт, що п.1.4 кредитного договору було констатовано, що кредит надавався позичальнику для його особистих потреб, а саме для придбання іпотечної квартири, а тому посилання суду першої інстанції на незабезпечення мешканців при виселенні іншим житловим приміщенням згідно вимог ст.109 ЖК України не може бути покладено в основу судового рішення про відмову у задоволенні вимог позивача про виселення відповідачів, оскільки дана ж норма містить таке виключення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечено іпотекою цього ж приміщення.

Учасники справи в призначене в апеляційному суді судове засідання для розгляду апеляційної скарги не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог закону. Враховуючи те, що дана справа тривалий час перебуває в провадженні Київського апеляційного суду, колегія суддів у відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за відсутності нез'явившихся учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки, в межах даного апеляційного розгляду позивачем фактично оскаржується рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26.04.2018 в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про виселення та зняття з реєстрації, тому рішення суду першої інстанції про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційним судом не переглядається.

Так, судом було встановлено, що 27 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_11 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті сумі 200000,00 доларів США, що на день укладення договору еквівалентно 1010000,00 гривень за офіційним курсом НБУ, а позичальник в свою чергу зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі (а.с.18-25, т.1).

Пунктом 1.4 даного договору було визначено, що кредит надавався позичальнику для його особистих потреб, а саме на іпотечний кредит.

Згідно п. 1.2.2 Кредитного договору позичальник зобов'язався повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 27.11.2026 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 Договору.

Крім цього, п. 1.3.1 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,80 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В забезпечення кредитних зобов'язань по кредитному договору, 27.11.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_11 було укладено Договір іпотеки №33348 нерухомого майна, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем'яненко Т.М. та зареєстрований за реєстраційним № 4848, предметом якого виступила трикімнатна квартира, що належить ОСОБА_11 на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі по тексту - договір іпотеки) (а.с. 47-50, т.1).

Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки №33348 нерухомого майна від 27.11.2006 іпотекою забезпечувалося в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором №0 від 27.11.2006 та кредитним договором №0 від 27.11.2006. Тобто, ОСОБА_11 отримав кредитні кошти для придбання квартири, яка була передана їм в іпотеку банку.

З матеріалів справи також вбачається, що 27.09.2010 між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, відповідно до якого ОСОБА_11 продав ОСОБА_4 вищевказану квартиру, яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2006, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Демяненко Т.М. (а.с.14-15, 16-17, т.1).

При цьому, у п.3.1.2 даного договору містилося застереження про те, що дана квартира перебуває під забороною на підставі договору іпотеки №33348 від 27.11.2006. Згода АТ «УкрСиббанк» на відчуження квартири отримана згідно листа №13509/440 від 27.09.2010.

Того ж дня, 27 вересня 2010 року між ОСОБА_11, з однієї сторони, ОСОБА_4, з другої сторони, та ПАТ «УкрСиббанк», з третьої сторони, був укладений Договір №0 про переведення боргу за Договором про надання споживчого кредиту № від 27 листопада 2006 року, за умовами якого, сторони домовились, що первісний боржник переводить свій борг на нового боржника, внаслідок чого новий боржник заміняє первісного боржника як зобов'язальну сторону у договорі про надання споживчого кредиту №0 від 27 листопада 2006 року, укладеного між первісним боржником та кредитором. Новий кредитор підтвердив, що умови основного договору йому відомі, він їх повністю розуміє і погоджується з ними.

Також, новий боржник прийняв на себе всі зобов'язання позичальника, що передбачені основним договором, у тому числі щодо повернення кредиту та сплати плати за кредит, а також будь-які інші зобов'язання позичальника, що випливають з умов основного договору. На дату укладення цього договору: - заборгованість первісного боржника перед кредитором за основним договором за строковою сумою основного боргу складає 163492,10 доларів США, що дорівнює еквіваленту 1293124,42 грн.; за використання кредитних коштів за основним договором встановлена процентна ставка в розмірі 10,8 процентів річних. Переведення боргу за цим договором не тягне за собою жодних інших змін умов основного договору, укладеного між первісним боржником і кредитором окрім тих, що пов'язані із заміною первісного боржника новим боржником. (п.п. 1, 2, 3, 4 Договору) (а.с.32, 33, т.1).

Одночасно, 27.09.2010 між ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 листопада 2006 року (заміна позичальника за кредитним договором) (а.с. 41-42, т.1).

Відповідно до умов вищевказаної додаткової угоди сторони погодили заміну у договорі про надання споживчого кредиту №0 від 27.11.2006 сторону позичальника з ОСОБА_11 на нового - ОСОБА_4, як наслідок до якого перейшли всі права та обов'язки ОСОБА_11 за вищевказаним кредитним договором.

Також 27.09.2010 року між ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір №1 про внесення змін та доповнень до договору іпотеки №33348 нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Демяненко Т.М., 27.11.2006 за реєстровим №4848, відповідно до якого до відповідача ОСОБА_4 перейшли всі права та обов'язки іпотекодавця за договором іпотеки №33348 від 27.11.2006 (а.с. 51-52, т.1).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 19.11.2015 було задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП «Армін», ТОВ «Торговий дім «Мультіпак» про стягнення заборгованості за кредитним договором, та відповідно стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.11.2006 на загальну суму 141957,85 доларів США та пеню за прострочення сплати процентів та кредиту в сумі 110538,03 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ПП «Армін» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.11.2006 на загальну суму 141957,85 доларів США та пеню за прострочення сплати процентів та кредиту в сумі 110538,03 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ТОВ «Торговий дім «Мультіпак» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.11.2006 на загальну суму 141957,85 доларів США та пеню за прострочення сплати процентів та кредиту в сумі 110538,03 грн. (а.с. 64-71, т.1).

Як було встановлено судом першої інстанції, зазначене вище рішення суду відповідачем виконано належним чином не було, в результаті чого за останнім рахується заборгованість.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір у даному провадженні про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка була стягнута як рішенням суду так і нарахована позивачем після такого стягнення у вигляді пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, одночасно відмовив позивачу в задоволенні висунутих вимог про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку.

Дана позиція суду була мотивована тим, що позивач, звертаючись до суду з позовом до відповідачів про їх виселення, всупереч положенням ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України не направив відповідачам письмової вимоги іпотекодержателя про звільнення займаного житлового приміщення, що передано в іпотеку, у зв'язку із чим суд не вбачав порушеного відповідачами по справі права позивача та вважав пред'явлені до останніх позовні вимоги в цій частині передчасними.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Так, згідно із положеннями ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК України, у частині першій якої вказано на те, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом і проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 4 вказаної норми закону виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті.

Верховний Суд України в Постанові від 09.09.2015 у справі № 6-455цс15 вказав на те, що зі змісту зазначених норм убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням ч. 2 ст. 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У справах № 6-39цс15, 6-1049цс15, 6-447цс15 Верховний Суд України вказував на те, що ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення.

Проте, як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

З аналізу наданих суду договору про надання споживчого кредиту №0 від 27.09.2010 (а саме його предмету), договору купівлі-продажу спірної квартири, договору іпотеки та внесених до нього змін випливає, що житлове приміщення - квартира №146, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.М.Раскової, 52-В, була придбана за кредитні кошти, які були надані АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», позичальнику на виконання вищевказаного кредитного договору.

Відповідно до наданої суду копії довідки від 13.04.2017 за формою №3, виданої головою правління ОСББ «Русанівська затока» вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі по справі - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10., ОСОБА_9 (а.с.74, т.1).

На час даного апеляційного розгляду відсутні дані про звільнення відповідачами спірного житлового приміщення.

Враховуючи той факт, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на зазначену вище квартиру, до цього часу квартира не є звільненою відповідачами, а тому в силу положень Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України наявні підстави для їх виселення, оскільки виселення проводиться в судовому порядку одночасно із вирішенням питання про звернення стягнення на житлове приміщення, яке являється предметом іпотеки, а тому вимога ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» щодо письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення не застосовується.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» в частині виселення відповідачів, суд не вбачається підстав для задоволення такої вимоги позивача із викладеним формулювання щодо виселення із вказаного житлового приміщення окрім відповідачів усіх інших мешканців, які зареєстровані та/або проживають у переданій в іпотеку квартирі, без надання іншого жилого приміщення, оскільки така вимога є неконкретизованою та не містить вичерпного переліку суб'єктів, якими порушуються права позивача.

Одночасно, судом апеляційної інстанції було перевірено, що позичальник за кредитним договором ОСОБА_4 не є громадянином України, а тому дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на нього та на належне йому на праві власності майно - предмет іпотеки не поширюється.

Не залишена поза увагою колегії суддів також і та обставина, що на час даного розгляду справи один із відповідачів є неповнолітньою особою, а саме - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, в силу положень Сімейного Кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства» обов'язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на батьків. Отже укладаючи договір іпотеки батьки взяли на себе відповідальність за забезпечення дитини житлом у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанція приходить до висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів із квартири без надання іншого житлового приміщення. Оскільки рішення суду про виселення само по собі є підставою для зняття осіб з реєстраційного обліку, то для задоволення цієї вимоги відсутні передбачені законом підстави. Зняття осіб з реєстраційного обліку віднесено до компетенції відповідних органів, повноваження яких не має права на себе перебирати суд. За таких обставин, вимоги позивача про зняття осіб з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Зважаючи на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалене Дніпровським районним судом м.Києва у даній справі рішення суду від 26.04.2018 в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про виселення відповідачів та зняття з реєстрації скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог, виселити усіх відповідачів з вказаної вище квартири та відмовити у знятті осіб з реєстрації, оскільки рішення суду про виселення відповідачів і є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що предметом даного апеляційного розгляду є виключно вимога про виселення, то на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 у розмірі по 571,43 грн. з кожного, а з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 857,15 грн. з кожного, оскільки останні являються батьками відповідача ОСОБА_5 та є її законними представниками.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», подану представником Воронцовим Дмитром Юрійовичем, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 квітня 2018 року в частині відмови Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» в задоволенні позову про виселення, зняття з реєстраційного обліку скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Виселити з квартири №146, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого примішення ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, законні представники якої - ОСОБА_4 та ОСОБА_5), ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання: АДРЕСА_1) ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання: АДРЕСА_1).

Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» відмовити в задоволенні позову про виселення інших осіб, які проживають в АДРЕСА_1 та в частині зняття осіб з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ - 09807750, місцезнаходження: м.Київ, вул.Андріївська, 2/12) судовий збір у розмірі по 857,15 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_8, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ - 09807750, місцезнаходження: м.Київ, вул.Андріївська, 2/12) судовий збір у розмірі по 571,43 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 18 лютого 2019 року, вступна і резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались через неявку учасників справи та їх представників в судове засідання 23 січня 2019 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна