Єдиний унікальний номер 725/5911/18
Номер провадження 2/725/965/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2019 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Григорчук Д.В.,

за участю:

представника позивачки адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (31.08.1968р.н., місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_4 (14.03.1973р.н., місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

У позові посилалась на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 07 червня 2002 року по 13 вересня 2012 року.

У шлюбі у них 24 березня 2003 року народилася дочка ОСОБА_5.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2013 року з відповідача ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки у виді 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подання заяви і до повноліття дитини.

Проте на даний час склалися обставини, які дають їй право на звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів.

Так, відповідач офіційно не працює, має мінливий та не постійний дохід.

У звязку із цим, просила змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 та стягувати з нього на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1944грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, у якому посилався на те, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дочки його матеріальне становище змінилося у сторону погіршення.

Так, ОСОБА_4 вже тривалий час перебуває на лікуванні, у звязку із травмою ноги, що потребує значних коштів на придбання ліків та оплату процедур. Зазначив, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, яка є єдиним джерелом його доходів.

Вважає, що наведені обставини, є підставою для звернення відповідача до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, але аж ніяк не може бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 позов підтримав та підтвердив викладені у ньому обставини. На спростування обставин, викладених у відзиві на позов, пояснив, що законодавство не обмежує стягувача аліментів у праві на звернення до суду про збільшення чи зміну розміру аліментів. Оскільки коштів, які сплачує відповідач як аліменти на утримання доньки, не вистачає, його довірителька вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1944 грн. (сума прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років).

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 підтвердив викладені у відзиві обставини. Просив у задоволенні позову відмовити. Крім того, звернув увагу суду на те, що позивачкою та її представником не надано жодного доказу на підтвердження позовних вимог, а у позові лише констатовано факти, які ніким не оспорюються та наведено норми чинного законодавства. Просив відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю.

Розгляд справи відбувався у відсутність позивачки та відповідача, які у судове засідання не зявилися, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 13 вересня 2012 року між ними розірвано (а.с.8-9).

У шлюбі у них 24 березня 2003 року народилася дочка ОСОБА_5, яка після розірвання шлюбу проживає разом із позивачкою.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2013 року з відповідача стягнуто на користь позивачки ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5, 24.03.2003р.н., аліменти у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2012 року і до досягнення дитиною 18 річного віку (а.с.10-12).

Чинним законодавством України (ч.1 ст.192 СК України) передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи зі змісту наведеної норми закону, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не може вважатися незмінним та у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, стягувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, у своїх позовних вимогах позивачка ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідач на даний час офіційно не працює, має нерегулярний дохід, що відповідно, і є підставою для зміни розміру аліментів, а саме стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу.

Статтею 81 ЦПК України закріплено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Разом з тим, позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину, його матеріальний стан значно змінився у сторону покращення. Крім того, позивачкою не надано доказів, які б підтверджували зміну у бік погіршення її майнового становища або стану здоровя, що у свою чергу також може слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

Натомість, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4, як до ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, так і на даний час офіційно працевлаштований.

Так, згідно довідки ТзДВ «Денисівка» від 12.12.2018р. відповідач ОСОБА_4 працює у вказаному товаристві на посаді водія ІІІкл.. Загальна сума його доходу, без урахування аліментів, за період з червня по листопад 2018р. становить 9701,11грн.

Також судом встановлено, що з 2016 році у відповідача ОСОБА_4 почалися проблеми зі здоровям. Згідно поданих письмових доказів, відповідач був госпіталізований у травматологічне відділення з діагнозом відкритий двохкісточковий перелом кісток правої гомілки та перелом заднього краю правої гомілкової кістки, у звязку із чим, потребує довготривалої реабілітації та лікування.

За змістом положень ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору належними і допустимими доказами позивачкою не доведено, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на неповнолітню дочку суттєво змінилося матеріальне становище платника аліментів чи виникли інші обставини, які відповідно до вимог ст.192 СК України і є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів на дитину.

За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для зміни розміру аліментів, у звязку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне розяснити позивачці, що вона після усунення підстав, які слугували для відмови у задоволенні позову, не позбавлена можливості у подальшому звернутися до суду із вказаними вимогами.

Керуючись ст.ст.182, 184, 192 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О.В. Вольська-Тонієвич