ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року м. Чернівці Справа №720/638/16

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Кулянди М.І.,

секретар: Герман Я.І.,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Союз Агро 2007»,

відповідач: Котелевська сільська рада Новоселицького району,

третя особа: Реєстраційна служба Новоселицького РУЮ Чернівецької області,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2016 року, ухваленого під головуванням судді Павлінчука С.С., дата складання повного тексту рішення невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ТОВ «Союз Агро 2007» звернулося з позовом до Котелевської сільської ради Новоселицького району, третя особа: Реєстраційна служба Новоселицького РУЮ Чернівецької області, - про встановлення факту та визнання права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до рішення майнової комісії від 01.09.2007 року, протоколом майнової комісії СВК «Росія» №22 затверджено рішення від 19.06.2010 року про виділення ТОВ «Союз Агро 2007» в рахунок майнового паю згідно майнових свідоцтв серії НОМЕР_1 на суму 74 997 грн. автомайстерню з обладнанням, балансова вартість якої складає 48 148 грн. і знаходиться по АДРЕСА_8 . Передача даного нерухомого майна також підтверджується складеним Актом №28 від 19.06.2010 року приймання-передачі майна СВК (Росія), виділеного в рахунок майнового паю, та квитанцією.

Також відповідно до рішення зборів від 01.09.2007 року протоколом майнової комісії СВК «Росія» №16 затверджено рішення від 19.06.2010 року про виділення ТОВ «Союз Агро 2007» в рахунок майнового паю згідно майнових свідоцтв серії НОМЕР_2 на суму 99 085 грн. центральний склад, свинарник №1 та свинарник №2, а також дві літні площадки (свинарники), балансова вартість яких складає 99 085 грн. і знаходяться в АДРЕСА_9 Передача даного нерухомого майна також підтверджується складеним Актом № 22 від 19.06.2010 року.

Оскільки в протоколах майнової комісії помилково було зазначено про виділення майна в натурі не товариству, а його директору, тому позивач позбавлений права зареєструвати за собою право власності в позасудовому порядку на частину пайового фонду СВК «Росія», на підставі чого просило позов задовольнити.

Провадження №22-ц/822/862/19 Категорія 5

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2016 року позов задоволено.

Встановлено факти видання на ім`я ТОВ «Союз Агро 2007» основних засобів в рахунок майнових паїв СВК «Росія» на суму 99 085 грн згідно рішення майнової комісії СВК «Росія», оформлене протоколом зборів майнової комісії №12 від 12.02.2009 року, та видання на ім`я ТОВ «Союз Агро 2007» основних засобів в рахунок майнових паїв СВК «Росія» на суму 74 997 грн рішенням майнової комісії СВК «Росія», оформлене протоколом №15 зборів майнової комісії від 27.09.2009 року.

Визнано право власності за ТОВ «Союз Агро 2007», , на наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення - авто майстерня літ.А, що розташоване по АДРЕСА_8; нежитлове приміщення - склад літ.А, що розташоване по вул. Фермерів , 4 в с.Котелеве Новоселицького району Чернівецької області; нежитлове приміщення - свинарник літ.А., що розташоване по АДРЕСА_10 ; нежитлове приміщення - свинарник літ.А, що розташоване по АДРЕСА_8 ; нежитлове приміщення - свинарник літ.А., що розташоване по АДРЕСА_8 ; нежитлове приміщення - свинарник літ.А., що розташоване по АДРЕСА_8 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про його права та інтереси.

ОСОБА_3 заперечує проти визнання за ТОВ «Союз Агро 2007» права власності на зазначені нежитлові приміщення, оскільки рішеннями майнової комісії СВК «Росія» від 12 лютого та 27 вересня 2009 року йому було виділено ці приміщення в рахунок майнових паїв і він вважає себе власником цих приміщень, а встановлюючи факт видання на ім`я ТОВ «Союз Агро 2007» основних засобів в рахунок майнових паїв СВК «Росія», суд не звернув уваги, що вказаними рішеннями майнової комісії ОСОБА_3 було виділено спірні приміщення.

А тому вважає, що він повинен бути залучений до участі у даній справі в якості відповідача, так як визнання за ТОВ «Союз Агро 2007» право власності на спірні приміщення порушують його право на вказане майно.

Заперечуючи що вимог апеляційної скарги представник позивача зазначила про пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду та зловживання апелянтом процесуальними правами, оскільки про наявність рішення та порушення прав апелянту стало відомо в 2017 році, а апеляційну скаргу ним подано 01.08.2019 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.294 ЦПК України (в ред. на час ухвалення рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно роз`яснень, викладених в абз.2 п.1 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року № 12, право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участі у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки. У цьому разі зазначені особи відповідно до частини дев`ятої статті 6 ЦПК мають право отримувати в суді, який ухвалив рішення, усну або письмову інформацію про результати розгляду відповідної справи, знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії документів, долучених до справи, одержувати копії рішень і ухвал, а при розгляді справи в апеляційній інстанції - набувають права осіб, які беруть участь у справі, зокрема, брати участь у розгляді справи, заявляти клопотання, знайомитися з матеріалами справи, подавати докази тощо.

Пунктом 13.9. «Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», затвердженої наказом ДСА України №173 від 17.12.2013 року, визначено, що особа, яка одержала копію судового рішення, повинна надати розписку про її отримання. У разі надіслання копії судового рішення поштою про це зазначається в судовій справі шляхом приєднання копії супровідного листа.

Таким чином, колегія суддів вважає не доведеними заперечення представника позивача щодо пропуску апелянтом строку на оскарження рішення суду та наявності підстав для закриття апеляційного провадження, оскільки копію оскаржуваного рішення у встановленому вище порядку апелянтом отримано 01.08.2019 року, а процесуальний закон пов`язує початок перебігу процесуального строку на апеляційне оскарження не з часом обізнаності з судовим рішенням, а з часом отримання його копії у передбаченому порядку.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України (в редакції 2004 року) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки фактично нерухоме майно було виділено позивачу, однак немає документального підтвердження цього факту та він позбавлений можливості оформити новий протокол майнової комісії, то встановлення фактів видання основних засобів, оформлене протоколом зборів майнової комісії №12 від 12.02.2009 року та протоколом №15 від 27.09.2009 року саме на ім`я позивача має юридичне значення, оскільки із цим пов`язана можливість оформлення ним права власності на це майно.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Так, предметом спору є майнові паї, на які позивач не може зареєструвати право, вважаючи себе власником.

Одночасно, згідно ухвали ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року у справі за позовом ТОВ «Союз Агро 2007» до Котелевської сільської ради Новоселицького районну Чернівецької області, ОСОБА_3 , третя особа - реєстраційна служба Новоселицького районного управління юстиції Чернівецької області, про визнання незаконним рішення, недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності, встановлено, що рішенням майнової комісії СВК «Росія» с. Котелеве Новоселицького району Чернівецької області згідно протоколу зборів №12 від 12 лютого 2009 року виділено в рахунок майнових паїв ТОВ «Союз Агро 2007» майна на суму 99 085 грн, однак в протоколі також зазначено прізвище ОСОБА_3 .

Рішенням майнової комісії СВК «Росія» с. Котелеве Новоселицького району Чернівецької області згідно протоколу зборів №15 від 27 вересня 2009 року виділено в рахунок майнових паїв ТОВ «Союз Агро 2007» майна на суму 74 997 грн, проте фактично у протоколі зазначено про виділення цього майна фізичній особі ОСОБА_3 , який подавав заяву як директор від імені товариства, а не від свого імені.

Крім того, встановлено, що відповідно до витягу з протоколу майнової комісії СВК «Росія» № 22 ОСОБА_3 було передано майно в натурі.

Отже, доводи апеляційної скарги в частині порушення прав ОСОБА_3 при вирішенні спору без його залучення до участі в ній є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В силу ч.1 ст.3 ЦПК України (в редакції 2004 року) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Про те, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка діяла на час розгляду справи) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.1 ГПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У свою чергу, нормами ст.2 ГК України встановлено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно пунктів 3, 3.1., 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з: приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин.

З огляду на приписи частини другої статті 1 та статті 12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Справи, що виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги, крім іншого про: захист права власності, в тому числі з визнанням цього права.

В силу ст.12 ГПК України (в редакції що діяла на час розгляду справи) господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно ст.21 ГПК України (в редакції, що діяла на час розгляду справи) сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред`явлено позовну вимогу.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Так, однією із вимог у вказаному спорі є вимога про встановлення факту, провадження за якими здійснюється виключно в цивільному судочинстві, проте позов заявлений з підстав ст.392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, провадження за яким здійснюється в загальному позовному провадження, а не в окремому.

Отже, позивач ТОВ «Союз Агро 2007», який є юридичною особою, самостійно визначився з відповідачем в особі Котелевської сільської ради, яка теж є юридичною особою, до якої пред`явив позов, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України, судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.

В силу ч.2 ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.255, 367, 374, 377, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 04 травня 2016 року скасувати, провадження в справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, М.І. Кулянда/