Справа №442/5776/19
Провадження №2/442/1557/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 вересня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

13.08.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування кв. 105 житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову вказує на те, що вона є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_2 . В належній квартирі зареєстровані відповідачі. Однак вони протягом тривалого терміну не проживають у такій, з реєстраційного обліку знятись не бажають.

В квартирі відсутнє будь-яке майно належне відповідачам, квартирою вони не цікавляться, не несуть витрат на утримання житла. Вона повинна сплачувати додаткові кошти за житлово-комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачів, також не може оформити субсидію.

Позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позові, який просила задоволити, провівши заочний розгляд справи.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, причин своєї неявки не повідомляли, однак належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою та через оголошення на сайті суду. Суд вважає цих осіб повідомленими про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши вступне слово позивача, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_6 належить квартира АДРЕСА_2 ( витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4358611 від05.08.2004, виданий Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки).

Відповідно до даних будинкової книги на вказану квартиру, зокрема, в такій є зареєстрованими відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Однак, відповідачі не проживають у квартирі з 2016 року (акт про відсутність особи за місцем реєстрації від 13.04.2019, та від 23.04.2019, затверджений ЖБК «МАЯК»).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї ( в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Разом з тим, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 (справа №6-57цс11).

Беручи до уваги наведене те, що відповідачі фактично добровільно залишили спірне житло і у ньому не проживають понад встановлені законом терміни, їх особисте майно у квартирі відсутнє, вони не беруть участі в утриманні житла, мають інше постійне місце проживання, суд дійшов висновку про те, що такі їхні дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування квартирою між позивачем та відповідачем не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вони самостійно залишили жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалися вселитись у таке, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування спірним будинком.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування кв.105 житлового будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде складено 19.09.2019.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Хомик А.П.