Дата документу 20.02.2019 Справа № 333/7174/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №333/7174/17

Провадження №22-ц/807/40/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2018 року в складі судді Герасименка С.Г. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - ПАТ КБ «Приватбанк», про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 27.06.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року шлюб між ними розірвано.

Вказувала, що під час перебування у шлюбі 26.08.2005 року сторонами у справі за кредитні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1, вартість якої становила 106 050 грн.

Після розірвання шлюбу розподіл майна між нею та відповідачем не здійснювався, добровільно вони не в змозі домовитися про розподіл квартири. Вважає вищевказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбано її в період шлюбу.

Просила суд поділити між нею та відповідачем майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділити їй Ѕ частину зазначеної квартири та визнати за нею право власності на цю частку, судові витрати стягнути з відповідача.

Заочним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2018 року позов задоволено.

Поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Виділено ОСОБА_1 Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 305,02 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перебуваючи у шлюбі сторони із спільних коштів сплачували гроші в погашення кредиту, а отже виходячи із вартості квартири за договором купівлі-продажу - 106 500 грн., та суми сплачених подружжям коштів - 216 946,08 грн., Ѕ частина квартири сплачена вже виплачена позивачкою.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Акцент-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача сплачений відповідачем судовий збір, апеляційну скаргу розглядати за відсутності представника АТ «Акцент-Банк».

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 01.11.2017 року ЗАТ «Приватбанк» відступив право вимоги за зазначеним кредитним договором та договорами іпотеки і поруки на користь ЗАТ «Акцент-Банк» (правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк») згідно до договору факторингу (а.с.108-113), а отже права банку стосовно спірної квартири у цій справі було порушено. При постановленні рішення судом не було проведено розділ кредитних зобов'язань. Окрім того, хибно встановлено факт сплати позивачкою своєї частини квартири, що в подальшому може бути використано на шкоду інтересам банку, так як позивачка є поручителем за кредитним договором.

Відзивів на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду не надійшло.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 03.09.2018 року справу передано у провадження судді Гончар М.С..

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 05 вересня 2018 року задоволено заяву судді Апеляційного суду Запорізької області Гончар М.С. про самовідвід у цій справі.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2018 року справу передано у провадження судді Полякова О.З..

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2018 року поновлено АТ «Акцент-Банк» строк на апеляційне оскарження рішення та відкрито апеляційне провадження, а ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 вересня 2018 року справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 11.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В..

Відповідач ОСОБА_2, представник ПАТ КБ «Приватбанк» до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлялись про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України ( а.с.194; 204-207; 209 ).

АТ «Акцент-Банк» просять розглядати справу за відсутності їх представника ( а.с. 210).

Позивачка ОСОБА_1 приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 27.06.2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.6-7).

Під час шлюбу сторонами 26.08.2005 року за договором купівлі-продажу квартири була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 29,47 кв. м, житловою площею 14,9 кв. м, за 106 050 грн. (а.с.82-85).

Кошти для купівлі вказаної квартири подружжя набуло за кредитним договором №ZPC0GF00000549 від 26 серпня 2005 року, укладеним між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, за згодою ОСОБА_1, згідно умов якого останній отримав кошти у розмірі 135 744 грн., на строк до 25.08.2025 року включно, на наступні цілі: придбання нерухомості в сумі 106 050 грн. та на оплату страхових платежів у сумі 29 694 грн., зі сплатою процентів у розмірі 1,17% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.86-89).

В якості забезпечення виконання відповідачем зобов'язань щодо погашення кредиту, ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру за іпотечним договором №755, який був укладений між відповідачем та ЗАТ КБ «Приватбанк» 26.08.2005 року (а.с.79-81).

Також виконання зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором поруки №№ZPC0GF00000549/1, укладеним між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 28 серпня 2005 року (а.с.90-92).

У подальшому ПАТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк», відступило права вимоги за кредитним договором №ZPC0GF00000549 від 26 серпня 2005 року і договорами забезпечення до нього: іпотечним договором №755 та договором поруки №№ZPC0GF00000549/1, АТ «Акцент-Банк» за договором факторингу №1 від 01.11.2007 року (а.с.106-113).

Згідно із довідкою АТ «Акцент-Банк» №9ЕЕК-UPC7-OSLF-8P84 від 23.08.2018 року ОСОБА_2 станом на 23.08.2018 року має заборгованість за кредитним договором №ZPC0GF00000549 від 26 серпня 2005 року у розмірі 72 546,31 грн. (а.с.129).

Згідно із частиною першою статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, яке є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Встановивши, що заявлене до поділу майно набуте сторонами за час шлюбу і спору щодо віднесення його до спільного майна подружжя немає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про поділ цього майна між сторонами.

Колегія суддів відхиляє твердження апеляційної скарги про порушення вказаним рішенням прав АТ «Акцент-Банк» як іпотекодержателя відносно спірної квартири, оскільки такі доводи спростовуються положенням статті 23 Закону України «Про іпотеку».

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Після визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 іпотека продовжує бути дійсною, позивач набула статусу іпотекодавця і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття нею права власності.

Положеннями Закону України «Про іпотеку» і укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» іпотечного договору №755 від 26 серпня 2005 року не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. В свою чергу поділ спільного майна між подружжям, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону.

Проте, доводи апеляційної скарги АТ «Акцент-Банк» про відсутність підстав для висновку в мотивувальній частині рішення суду щодо сплати позивачкою своєї частини квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то цивільні права та обов'язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Таким чином, оскільки кредитний договір №ZPC0GF00000549 від 26 серпня 2005 року було укладено ОСОБА_2 в інтересах сім'ї, за згодою дружини, під час перебування сторін у шлюбі, права та обов'язки за цим договором, в тому числі сплата заборгованості за вказаним кредитом, виникли в обох із подружжя.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо сплати позивачкою своєї частини квартири є помилковим.

Враховуючи, що вказане посилання суду не призвело до неправильного вирішення справи по суті та до не правильного застосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню в даних спірних правовідносинах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду відповідно до ч. 4 ст.376 ЦПК України підлягає зміні з виключенням з мотивувальної частини рішення наступних абзаців: «За період з 26.08.2005 року по 19.09.2017 рік за рахунок спільних коштів подружжя було сплачено за кредитом 216 946,08 грн. (12 років х 12 місяців х1506,57 грн. щомісячний платіж). Враховуючи те, що вартість спірної квартири за договором купівлі-продажу складає 106 050,00 грн., відповідно вартість 1/2 частини буде складати 53025,00 грн., й ця частка вже сплачена позивачкою».

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2018 року у цій справі змінити шляхом виключення із мотивувальної частини наступних абзаців:

«За період з 26.08.2005 року по 19.09.2017 рік за рахунок спільних коштів подружжя було сплачено за кредитом 216 946,08 грн. (12 років х 12 місяців х1506,57 грн. щомісячний платіж).

Враховуючи те, що вартість спірної квартири за договором купівлі-продажу складає 106 050,00 грн., відповідно вартість 1/2 частини буде складати 53025,00 грн., й ця частка вже сплачена позивачкою».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка