ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1359/19 Номер провадження 22-ц/814/2062/19Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Бутенко С.Б.

секретар: Ткаченко Т.І.

за участю: відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адв. Федоренко М.В.

позивача ОСОБА_2 , представника позивача адв. Шинкаренко ОСОБА_3 А.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_5 звернувся до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що на його утриманні, окрім його доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває його донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Указана обставина поставила позивача в скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим він звернувся з вказаним позовом до суду.

З урахуванням наведеного прохав зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03.12.2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини його заробітку (доходу) до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення донькою повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів, задоволено.

Зменшено розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення оскаржила відповідач, яка у поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що, розписку від 15.02.2019 року, складену ОСОБА_9 на підтвердження добровільної сплати позивачем аліментів на її корить на утримання доньки ОСОБА_10 , не можна розцінювати як доказ укладення між батьками договору про добровільну сплату аліментів на підставі ст.189 СК України, оскільки відповідний договір укладається в письмовій формі та нотаріально посвідчується. При цьому, вказує що недотримання наведених вимог закону свідчить про нікчемність правочину.

Окрім того, зауважує, що матеріали справи не містять відомостей про зміну прізвища третьої особи у справі з ОСОБА_11 на ОСОБА_9 , відтак, не можна зробити достовірного висновку, що розписка від 15.02.2019 року написана ОСОБА_9 , є доказом сплати аліментів позивачем на утримання доньки ОСОБА_10 .

Вказує, що у разі сплати аліментів на утримання двох дітей, відповідна сума не буде становити більше 50% доходу позивача.

Також, зауважує, що донька позивача ОСОБА_12 хворіє, та потребує достатнього матеріального забезпечення, зокрема, і з боку батька, відтак, підстави для зменшення розміру аліментів, відсутні.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач., посилаючись на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду, прохав залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обґрунтування доводів відзиву вказує, що він здійснює матеріальне забезпечення доньки ОСОБА_6 на належному рівні, при цьому відповідач умисно перешкоджає його спілкуванню з дитиною, що сильно погіршило відносини доньки з батьком.

Окрім того, зауважує, що на його утриманні також перебуває донька від іншого шлюбу ОСОБА_13 , а тому сплачувати аліменти у розмірі, визначеному раніше, позивач матеріально не в змозі.

Зазначає, що, на його думку, відповідач також наділена обов`язком матеріально забезпечувати їх доньку.

У судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали та прохали її задовольнити.

Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, прохали її відхилити, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до виконавчого листа №2-4755/09 від 19.01.2010 року, Київським районним судом м. Полтави 03.12.2009 року було ухвалено рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 01.10.2009 року (а.с.4).

Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ Міняйло О.Г. від 22.01.2010 року ВП №16846119, відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-4755 від 19.01.2010 року (а.с.5).

Згідно актового запису №132 в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Київського РАЦС Полтавського МУЮ, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 23.04.2010 року, після розірвання шлюбу прізвище обох залишилось « ОСОБА_14 » (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 26.05.2010 року, а.с.6).

Відповідно до актового запису №1051 в Книзі реєстрації народжень Київського РАЦС Полтавського МУЮ, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками записані ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_11 (мати) (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 13.11.2010 року, а.с.7).

Рішенням Київського районного суду Полтавської області від 29.05.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про розірвання шлюбу, задоволено повністю.

Шлюб, зареєстрований 06.08.2010 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №136, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , розірвано.

Прізвище після розірвання шлюбу чоловіка ОСОБА_16 Жінки ОСОБА_14 .

В подальшому, 15.02.2019 року ОСОБА_9 було написано розписку, якою вона підтверджувала, що з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_2 і по сьогодні, він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу для їх доньки ОСОБА_10 . Так, за період з 01.08.2018 року по 01.02.2019 року ОСОБА_9 отримано 6000,00 грн., 1000,00 грн. в місяць, відповідно (.а.с12).

Задовольняючи позов в частині зменшення розміру аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцевий суд виходив із погіршення матеріального стану позивача порівняно з тим, який існував на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, оскільки на даний час на утриманні позивача перебуває ще одна дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Такі висновки місцевого суду не відповідають матеріалам справи, нормам права та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.182 СК України (в редакції, чинній на час подачі позову) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України (в редакції, чинній на час подачі позову) визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3, відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Так, частиною 3 статті 181 СК України (в редакції, чинній на час подачі позову) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після ухвалення Київським районним судом м. Полтави 03.12.2009 року рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, у позивача народилась ще одна донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, як убачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду Полтавської області від 29.05.2015 року шлюб, зареєстрований 06.08.2010 року Київським ВРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, актовий запис №136, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_17 , в якому народилась ОСОБА_18 , розірвано, а 24.06.2016 року ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_19 , змінивши прізвище після державної реєстрації шлюбу з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_20 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Матеріали справи не місять відомостей, на підставі належних та допустимих доказів, про те, що ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу своїй дочці від другого шлюбу ОСОБА_21 , сплачує аліменти на її утримання.

Надана до матеріалів справи копія розписки від 15.02.2019 року, написана від імені ОСОБА_9 , стосовно того, що нею підтверджено, що з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_2 і по сьогодні, він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу для їх доньки ОСОБА_10 та за період з 01.08.2018 року по 01.02.2019 року ОСОБА_9 отримано 6000,00 грн., 1000,00 грн. в місяць, відповідно, безпідставно оцінена місцевим судом як належний доказ на підтвердження правомірності вимог позивача з урахуванням наступного.

Згідно ч.1 ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відтак, нормами закону установлено можливість батьків самостійно врегулювати питання сплати аліментів, шляхом укладення в письмовому порядку відповідного договору, який підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому, надана позивачем копія розписки від 15.02.2019 року щодо сплати ним аліментів на доньку ОСОБА_22 , не свідчить про укладення між ним та третьою особою по справі договору про сплату аліментів на дитину, за відсутності письмової форми та нотаріального посвідчення такого договору.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи не установлено, що відповідач здійснює утримання доньки ОСОБА_10 , що, в свою чергу, впливає на зміну його матеріального становища. Окрім того, протягом дев`яти років від дня народження ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_5 ) позивач, згідно судового рішення від 03.12.2009 року, сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 і за цей час народження другої дитини не було підставою звернення до суду щодо зменшення розміру стягнутих аліментів.

Як убачається з Довідки про доходи від 15.02.2019 року №366/в, ОСОБА_2 працює у ВЧ А0734 на посаді старшого інженера, та з березня 2018 року по лютий 2019 року отримав дохід у загальній сумі 160486,60 грн. з яких 35536,54 грн. було відраховано на сплату аліментів.

Так, сплачена сума аліментів становить 22,14% (35536,54*100/160486,60) від загального доходу позивача, а тому не може вважатися занадто обтяжливою для платника.

З урахуванням наведеного, оскільки матеріалами справи на підставі належних та допустимих доказів не встановлено факту здійснення ОСОБА_2 матеріального утримання доньки ОСОБА_10 , при цьому, розмір аліментів сплачений на утримання доньки ОСОБА_6 , не є надмірним, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення по суті вказаних позовних вимог, щодо відмови в їх задоволенні.

Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, оскільки даною постановою апеляційну скаргу задоволено та при її подачі ОСОБА_1 було сплачено 1152,60 грн. судового збору, вказана сума підлягає до стягнення з позивача на користь апелянта.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1152,60 (одну тисячу сто п`ятдесят дві гривні 60 коп.) грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.О. Кривчун

СУДДІ С.М. Бондаревська

C.Б. Бутенко