Житомирський апеляційний суд
Справа №287/496/19 Головуючий у 1-й інст. Волощук В. В.
Категорія 50 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.,

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 11 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Волощука В.В. у смт. Олевську

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із названим позовом. Просила стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі ј частини заробітної плати (доходу) щомісяця, починаючи із дати подання позову та до досягнення дитиною 23-річного віку, чи до закінчення навчання, але не менше встановленого Законом мінімуму.

В заявлених обґрунтування вимог зазначала, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є їх спільним сином із відповідачем. Син навчається у в Національному університеті харчових технологій на заочній формі навчання та не має самостійного доходу, а відтак перебуває на її повному утриманні. Відповідач є особою працездатного віку та має можливість утримувати сина, який потребує матеріальної допомоги, а тому посилаючись на положення ст.199 СК України просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 11 липня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з 20.03.2019 року на період навчання і до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 , включно. Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що повнолітній син є студентом 1 курсу заочної форми навчання факультету ГГТБ Національного університету харчових технологій та не позбавлений можливості заробляти кошти самостійно, що і має місце, оскільки син неофіційно працює. На думку апелянта, доказів того, що син потребує допомоги у зв`язку із навчанням (затрат на харчування, проживання проїзд, придбання підручників, зошитів для навчання тощо) позивачка не надала. Також вказує, що на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сплачує аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку. Як на підставу неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину також посилається на те, що отримує мінімальну заробітну плату та проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою ОСОБА_5 , з якою очікують дитину.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з нормами ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 досяг повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що син сторін ОСОБА_3 є студентом першого курсу заочної форми навчання факультету ГГТБ Національного університету харчових технологій з 01.09.2018 року із терміном закінчення навчання 28.02.2023 року (а.с. 3).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що син сторін є повнолітнім, проте продовжує навчання, власного доходу не має, несе витрати, пов`язані із навчанням, а тому потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість фінансово допомагати сину, проте відмовляється

Проте, погодитись з висновками суду неможливо, зважаючи на наступне.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 працює майстром лісу в ДП «Ємільчинське лісове господарство» та отримує середню заробітну плату у розмірі 3 328, 13 грн (а.с. 28).

Відповідач має аліментні зобов`язання щодо утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 29).

Водночас, повнолітній син навчається на заочній формі навчання, протипоказань до працевлаштування не має, а тому має можливість працювати та забезпечувати себе. Крім того, доказів, що син потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, як то оплата витрат на гуртожиток, навчально-посібні матеріали, оплата навчання тощо за умови неможливості повнолітнього сина забезпечувати себе у зв`язку із зайнятістю у навчальному процесі, до матеріалів справи позивачкою не додано.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки сам отримує мінімальну заробітну плату та має інших утриманців. Водночас, позивачкою не доведено, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням.

З огляду на наведене та відповідно до положень ч.1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 11 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Судді