Справа № 182/9416/18
Провадження № 2/0182/766/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.09.2019 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Гавриленко І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участь у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участь у вихованні дитини, посилаючись на наступні обставини.

У неї є онук ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином її сина ОСОБА_3 . З 03.10.2009 року до 21.10.2013 року її син ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 . 21.10.2013 року їх шлюб було розірвано рішенням Нікопольського міськрайонного суду. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 , який після їхнього розлучення залишився жити з матір`ю. Після розлучення у сина з ОСОБА_7 залишились напружені стосунки і вона перешкоджала йому у спілкуванні з дитиною, внаслідок чого усувати ці перешкоди і визначати час для побачень з дитиною довелося спочатку через виконком Нікопольської міської ради, а потім через суд. Навіть, після отримання рішення суду сину довелось звертатись у виконавчу службу для його виконання. Повного порозуміння стосовно виховання сина и побачень з ним у її сина з ОСОБА_7 немає і до теперішнього часу, тому інколи виникають проблеми з побаченнями її сина з дитиною. Вона постійно мешкає у м.Верхньодніпровську Дніпропетровської області, працює в школі вчителем. Приблизно, раз на місяць приїжджає у м.Нікополь в гості до сина, щоб побачити його і онука ОСОБА_6 (це вона може зробити тільки у вихідні дні, а саме - тільки у неділю, коли її син ОСОБА_3 забирає свого сина ОСОБА_6 на побачення з 08.00 год. неділі до 18.00 год. неділі. Оскільки їй потрібно вирушати додому вже після обіду, її спілкування з онуком обмежується тільки декількома годинами. Причому, в цей же час її син ОСОБА_3 теж хоче спілкуватись зі своєю дитиною, що не є зручним для всіх них, а дитина швидко втомлюється. Траплялись випадки, коли ОСОБА_7 не давала сина для побачень, тоді і вона не мала можливості побачити онука, хоча для цього приїжджала з Верхньодніпровська. Вона неодноразово просила ОСОБА_7 дати їй окремий від сина час бачити онука на вихідних, коли вона приїжджає до сина, але та відмовляла їй, говорячи, що вона може бачити онука тільки під час його побачень з батьком, тобто її сином ОСОБА_3 Або погоджувалась піти назустріч лише за умови задоволення її сином ОСОБА_3 певних її майнових вимог. Вона дуже любить свого онука ОСОБА_6 і хоче його бачити частіше, спілкуватись з ним більше, а не поспіхом, відбираючи час спілкування у батька з сином. Вона теж хоче брати участь у вихованні онука, тим паче, що вона є педагогом і хоче бачити, як він зростає. Баба та дід дитини по материнській лінії мешкають у м.Нікополь і мають достатньо часу для спілкування з онуком, а вона практично позбавлена часу для такого спілкування, що не є справедливим. Відповідно до ч.1 ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. А, згідно з ч.2 цієї статті, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Ця ж стаття надає їй право звернутись з позовом про усунення перешкод у спілкуванні і вихованні внука. За таких обставин звернулась до суду і просить усунути перешкоди з боку ОСОБА_7 у спілкуванні між нею та онуком ОСОБА_6 шляхом заборони вчинення дій, які будь-яким чином перешкоджають їх спілкуванню та зобов`язати її надавати їй онука для побачень у визначений судом час. А також визначити спосіб її участі у спілкуванні та вихованні онука у вигляді систематичних побачень без присутності ОСОБА_7 за місцем проживання її сина ОСОБА_3 та на території міста Нікополь з 08.00 год. суботи до 08.00 год. неділі (кожної останньої суботи місяця), з 08.00 год. вівторка до 08.00 год. четверга у період осінніх, зимових та весняних шкільних канікул, а також 10 днів у період літніх шкільних канікул для поїздки на море.

Відповідачка надала до суду відзив на позов, в якому посилалась на те, що 03.10.2009 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , який був зареєстрований у відділі РАЦС по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 641. Від шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є малолітнім. Їх шлюб виявився недовговічним. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 21.10.2013 року по справі № 182/6506/13ц шлюб між нею та ОСОБА_3 розірваний. Після розірвання шлюбу місце проживання їх сина визначено з нею. В своєму позові ОСОБА_5 , в порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, не зазначає доказів, що підтверджують її позовні вимоги. Вона лише голослівно зазначає, що нею, нібито, порушуються її права щодо спілкування з її онуком. Але ці твердження позивачки нічим не доведені. Вона і досі вільно спілкується зі своїм онуком, а її сином. До того ж, після розірвання їх з шлюбу ОСОБА_3 син позивачки звертався до Нікопольського міськрайонного суду з приводу визначення способу його участі у спілкуванні та вихованні сина. Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 30.05.2014 року по справі № 182/1299/14-ц, визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні сина шляхом побачень тричі на тиждень:

- з 08.00 години до 18-00 години у неділю;

- з 17-00 години понеділка до 08-00 години вівторка;

- з 17-00 години вівторка до 08-00 години середи.

Місце зустрічей визначено за місцем проживання ОСОБА_3 або в іншому місці за домовленістю між батьками без її участі. Таким чином, вона просто не може чинити перешкоди у спілкуванні бабусі з онуком під час його зустрічей з батьком. У позові ОСОБА_5 зазначає, що дуже любить свого онука, хоче бачити, як він зростає. Зазначає, що проживає в іншому населеному пункті і не хоче бачити онука поспіхом, відбираючи час спілкування у батька з сином. Проте, позивачка вважає за можливе відбирати час спілкування з сином у неї. Адже, у разі задоволення її позову, дитина має перебувати усі вихідні дні з батьком та позивачкою. З позову ОСОБА_5 випливає, що з батьком та з нею дитина має розважатись, а з мамою вона цього робити не має. З огляду на положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно з ч.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання особи тощо), місце та час їхнього спілкування. Також, суд повинен виявити наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабою та онуком, враховуючи при цьому інтереси дитини, її вік, наявність інших родичів по лінії матері (баби та діда). Крім того, необхідно враховувати, що позивачка має можливість спілкуватись з онуком під час зустрічей ОСОБА_6 з його батьком, який є її сином і не створює перешкод у спілкуванні з онуком. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.12.2018 року по справі № 541/319/17, провадження № 61-34873св18. З огляду на викладене, вважає, що позивачка не надала жодного доказу того, що нею чиняться перешкоди у її спілкуванні з онуком. На її думку, вона звернулась до суду з цим позовом, щоб подовжити тривалість зустрічей ОСОБА_6 з його батьком. Також, позивачка не вважає за необхідне залучати до участі у розгляді її позову службу у справах дітей, хоча при наявності спору з питання щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною участь цього органу є обов`язковою. Вона не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_5 в частині визначення способу її участі у спілкуванні та вихованні онука у вигляді поїздки на море для оздоровлення під час літніх канікул протягом 10 днів за попереднім узгодженням з нею. Тому просить суду задовольнити позов ОСОБА_5 до неї про визначення способу її участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 10 днів під час літніх шкільних канікул за попередньою домовленістю з нею. В іншій частині позову відмовити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що не може знайти порозуміння з невісткою з приводу спілкування з дитиною. Відповідачка - гарна мати, але вона зловживає своїм становищем і обмежує її час спілкування з онуком. В неї онук один, вона його дуже любить. Спілкуватись з онуком вона може лише в м.Нікополі. Кілька разів син з онуком приїздили до неї у Верхньодніпровськ, а потім ОСОБА_2 заборонила. З січня 2019 року вона до невістки з приводу побачень з онуком не дзвонила, бо ОСОБА_2 кілька разів казала їй, що спілкуватись вона зможе лише за рішенням суду. А вона онука дуже любить, разом із сином та онуком вона їздила на море на 7 днів.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги своєї довірительки підтримав і суду пояснив, що протягом кількох років він є й адвокатом батька дитини, який виступає третьою особою в даній справі. Підтверджує, що між батьком та матір`ю хлопчика, дійсно, склались дуже неприязні відносини. Тому батько сина теж звертався до суду, щоб визначити порядок побачень з хлопчиком. Але зазначене рішення суду відповідачка виконує не завжди. Зараз вони звернулись до суду, бо його довірителька дуже любить свого онука, а не може регулярно зустрічатись з ним. Позивачка просить небагато: лише один день на місяць, щоб мати можливість спілкуватись з дитиною. І по разу в дні канікул та 10 днів з`їздити на море. Його довірителька - педагог, вона може багато чому навчити свого онука. Але через небажання матері хлопчика надавати бабусі онука для побачень, вони вимушені звертатись до суду.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і додатково суду пояснила, що позивачка лукавить, говорячи про те, що вона не має можливості спілкуватись з дитиною. Вона кілька разів дозволяла сину залишитись з бабусею у невизначений судом час і перешкод у їх спілкуванні вона не чинить. Але зараз син сам часто не хоче йти до батька у визначений судом час і йде під її примусом, бо третя особа одразу ж пише заяви в міліцію, у службу у справах дітей, у виконавчу службу. Батько дитини не розуміє, що такими діями вони фактично роздирають дитину навпіл. У вихідні дні дитина хоче поспати, позайматись своїми справами в ліжку, а йому треба о восьмій годині вже бігти до батька. Бо , якщо син запізниться, батько одразу в усьому звинувачує її. Крім того, батько дитини відмовляється відвозити сина в школу, а, враховуючи те, що син знаходиться в батька до восьмої ранку у вівторок та середу, їй дуже незручно забирати дитину у батька вранці та відводити його до школи. Але вона виконує рішення суду, щоб у батька дитини не було приводів скаржитись на неї. Тільки страждає від цього їх син. Вона хоче, щоб побачення сина з ріднею відбувались за домовленістю між ними, а не за рішеннями суду. Тому вона не заперечує, щоб побачення сина з бабусею відбувались один день на місяць за домовленістю, крім його Дня народження, та 10 днів на літніх канікулах.

Третя особа ОСОБА_3 суду пояснив, що він живе на мікрорайоні Жуковського. А дитина ходить до школи № 13, бо через дорогу від школи проживають батьки відповідачки по справі. Дитина постійно спілкується з дідом та бабою по материній лінії. А з його мамою син спілкуватись не може. Тому він позов своєї матері підтримує і просить задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що з позивачкою по справі вони не спілкувались. Але спілкувались із дитиною. ОСОБА_6 їм казав, що мама не перешкоджає йому бачитись з татом та бабусею - позивачкою по справі. Але він сам іноді не хоче їхати до батька чи бабусі, бо в нього теж є якісь свої дитячі забавки. А іноді він просто хоче залишитись на вихідних вдома і нікуди не їхати. Але дитячі інтереси ніхто не враховує. Всі вирішують лише свої інтереси. Вважає, що дитина у вихідні дні повинна хоч трохи виспатися. Тому, якщо суд задовольнить позовні вимоги, то хоч з 10.00 ранку. Вона особисто не бачить нічого погано в тому, щоб бабуся спілкувалась з хлопчиком, але ж, бажано було б, щоб це відбувалось за бажанням дитини, а не примусово.

Вислухавши сторони, представника позивача, третьої особи, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно з Постановою Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року (зі змінами та доповненнями), при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, „...суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання...".

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який пізніше було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Бабою малолітнього ОСОБА_6 є позивач по справі - ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 малолітній ОСОБА_6 залишився проживати з матір`ю - відповідачкою по справі ОСОБА_2 . Рішенням суду від 30.05.2014 року по справі № 182/1299/14-ц, визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 шляхом побачень тричі на тиждень:

- з 08.00 години до 18-00 години у неділю;

- з 17-00 години понеділка до 08-00 години вівторка;

- з 17-00 години вівторка до 08-00 години середи.

Місце зустрічей визначено за місцем проживання ОСОБА_3 або в іншому місці за домовленістю між батьками без участі матері.

В судовому засіданні позивачка зазначила, що, приїжджаючи в Нікополь, зупиняється у свого сина ОСОБА_3 , якому судом вже визначено час спілкування з малолітнім ОСОБА_6 . Тому позивачка має можливість спілкуватись з онуком в ті часи, коли він приходить до батька. Але, враховуючи ту обставину, що позивачка приїздить з іншого міста і їй необхідно повертатись додому в неділю, суд вважає за можливе визначити їй час побачення з онуком в суботу.

З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, думку представника служби у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 та Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участі у вихованні дитини - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_5 у вихованні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень один раз на місяць (кожної останньої суботи місяця) з 11.00 год. суботи до 11.00 години неділі, з можливістю відвідування під час цих побачень місця проживання батька дитини ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 та 10 днів (за попередньою домовленістю з дитиною ОСОБА_6 та матір`ю дитини ОСОБА_2 ) у період літніх шкільних канікул для поїздки на море.

В інших позовних вимогах - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал