Справа № 418/3941/19
РІШЕННЯ
Іменем України
20 вересня 2019 року Міловський районний суд Луганської області
у складі головуючого-судді Гуцола М.П.,
при секретарі Вороніної І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 заінтересована особа Міловський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, який розташований за адресою: вул. Миру, 43, смт. Мілове Міловського району Луганської області про встановлення факту смерті, -
заявник, ОСОБА_1 , звернулась до Міловського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_2 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кадіївка (Стаханов), Луганської області.
Свої вимоги заявник мотивує тим, що помер, ОСОБА_2 , доводиться їй чоловіком.
При звернені до Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , їй було відмовлено у його видачі оскільки, заявником пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», тому останній вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту смерті чоловіка.
Заявник у судове засідання не з`яввся, просив розглянути справу за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.
Представник заінтересованої особи, Міловського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області у судове засідання не з`явилась, надавши на адресу суду заяву про розгляд справиза її відсутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, про необхідність задоволення вимог виходячи з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 /а.с. 9/ від 14 липня 1989 року заявник уклалав шлюб з ОСОБА_2 . Тобто, у судовому засіданні підтверджено родинний зв`язок заявника з померлим.
З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 /а.с. 5-6/, виданого Стахановським МВ УМВС України в Луганській області 26 грудня 1996 року, слідує те, що заявник, ОСОБА_1 , є громадянином України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи /а.с. 8/ заявник фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 /а.с. 10-11/, виданого Стахановськм МВ УМВС України в Луганській області 24 березня 1999 року, слідує те, що помер, ОСОБА_2 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 600 /а.с. 13/ виданого 27 серпня 2019 року причина смерті ОСОБА_2 гостре отруєння продуктами горіння.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 /а.с. 14/, яке було видане так званим «Отделом записи актов гражданского состояния Стахановского городского управления юстиции Министерства юстиции Луганской Народной Республики» ОСОБА_3 Володимир Олександрович, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Кадіївка (Стаханов).
Суд оцінює свідоцтво про смерть як доказ, на підставі якого можливо встановити наявність факту смерті не зважаючи на те, що документ не відповідє встановленому зразку, та виданий на тимчасово окупованій території України.
Зазначене узгоджується із висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Згідно ст. 76 ЦПК України "Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.»
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України «Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті».
Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що «Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками або іншими законними представниками до суду за межами такої території України».
За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання».
Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану».
Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.
У зв`язку із викладеним, орган державної реєстрації актів цивільного стану не міг на час звернення заявника зареєструвати факт смерті її чоловіка, адже ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території України, де була похована за місцем свого фактичного мешкання.
Керуючись п .8 ч.1 ст. 315, ст.ст. 317, 319 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», -
заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, факт смерті ОСОБА_2 , стать чоловіча, громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Луганська область м. Кадіївка (Стаханов), причина смерті: гостре отруєння продуктами горіння. Який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Нея, Костромської області. Місце проживання: АДРЕСА_2 .
Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його постановлення до Луганського апеляційного суду шляхом її направлення через Міловський районний суд Луганської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги на рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: М.П. Гуцол