Постанова

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 369/8792/16-ц

провадження № 61-21385св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на постанову апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, про здійснення перебудови об`єкта нерухомості, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотно порушує будівельні норми і правила, скасування декларації і державної реєстрації права власності на будинок.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:024:5007, площею 0,1533 га та житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , житловою площею 25,7 кв. м.

Власником суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянин ОСОБА_2 .

На час звернення з позовом до суду ОСОБА_2 здійснюється будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 10/10-35/1508/06/02 від 15 серпня 2016 року, в якому вказується, що замовник ОСОБА_2 зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 13 травня 2016 року № КС 05.

Під час здійснення будівництва житлового будинку ОСОБА_2 відступив від межі її земельної ділянки на відстань лише 50 см до найближчої прилягаючої стіни його будинку. Порушення допущені ОСОБА_2 у відстані між її земельною ділянкою та стін житлового будинку ОСОБА_2 , підтверджується топографічною зйомкою від 22 вересня 2016 року.

ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_2 допустив порушення будівельних норм при будівництві житлового будинку, відступивши від межі земельної ділянки, яка їй належить на праві власності менше 1 м, чим позбавив її права вільного користуватися та володіти своєю земельною ділянкою.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

скасувати декларацію про готовність об`єкта житлового будинку, загальною площею 102,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , серії № КС 53, виданої 22 грудня 2016 року департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_2 ;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 102, 6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , про що в державному реєстрі права власності на нерухоме майно здійснено запис за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 224;

зобов`язати ОСОБА_2 , який є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:024:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити перебудову незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення стіни незакінченого будівництвом житлового будинку, найближчої до межі суміжної ділянки з кадастровим номером :01:024:5007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на відстань не менше 1 метра від межі суміжної ділянки з кадастровим номером :01:024:5007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 831,21 грн та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 6 505 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у складі судді: Ковальчук Л. М., позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано декларацію про готовність об`єкта житлового будинку, загальною площею 102,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , серії та номер: КС 53, виданої 22 грудня 2016 року департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, ОСОБА_2

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 102, 6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , про що в державному реєстрі права власності на нерухоме майно здійснено запис за реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна 224.

Зобов`язано ОСОБА_2 , який є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:024:0006, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити перебудову незакінченого будівництвом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом перенесення стіни незакінченого будівництвом житлового будинку, найближчої до межі суміжної ділянки з кадастровим номером :01:024:5007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на відстань не менше 1 метра від межі суміжної ділянки з кадастровим номером :01:024:5007, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 допущено порушення будівельних норм при будівництві житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме порушення пункту 3.25* ДБН 360-92**, Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затвердженого наказ Держкоммістобудування 17 квітня 1992 року № 44, відступивши від межі земельної ділянки ОСОБА_1 менше 1 м, ОСОБА_2 позбавив позивача права вільно користуватися та володіти своєю земельною ділянкою. Оскільки ОСОБА_2 . допустив порушення будівельних норм при будівництві житлового будинку АДРЕСА_1 , тому підлягає скасуванню декларація про готовність об`єкта вказаного житлового будинку, адже в цьому випадку вказана декларація була видана з істотним порушенням будівельних норм і правил, зокрема з недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил чинного законодавства. Суд першої інстанції вважав за необхідне скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею 102, 6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вказана реєстрація права власності відбулась на підставі декларації про готовність об`єкта серії № КС № 53, яка скасована судом.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року скасоване та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при вирішенні спору та задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо перенесення стіни незакінченого будівництвом житлового будинку, найближчої до межі суміжної земельної ділянки, судом першої інстанції не враховано висновки проведеної у справі будівельно-технічної експертизи, відповідно до якої здійснити реконструкцію (перебудову) вказаного житлового будинку для усунення виявлених порушень вимог нормативних документів у галузі будівництва без руйнування даного житлового будинку, технічно не можливо. Оскільки відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта, тому не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості. ОСОБА_1 не доведено, яким чином порушення пункту 3.25* ДБН 360-92**, Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затвердженого наказ Держкоммістобудування 17 квітня 1992 року № 44, при будівництві будинку ОСОБА_2 , порушують її права щодо користування чи розпорядження майном. Позивачем не доведено порушення його прав або інтересів відповідачем, а тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення даного позову. Окрім цього, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , яка не довела порушення її прав забудовою відповідачем належної йому земельної ділянки може призвести до неправомірного втручання державою в особі її органів в мирне володіння та користування ОСОБА_2 належного йому майна (житлового будинку).

Аргументи учасників справи

У березні 2019 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 , подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно застосував частини першої, четвертої, сьомої статті 376 ЦК України, оскільки під час будівництва спірного житлового будинку допущені істотні порушення будівельних норм і правил, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи № 8771 від 21 березня 2017 року. Під час будівництва спірного житлового будинку порушено пункт 2.20 наказу Держбуду України від 24 березня 1992 року № 37 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України ДБН 79-92», пункту 3.25* ДБН 360-92**.

У травні 2018 року ОСОБА_2 надав відзив на касаційну скаргу, у якій просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що позивачем не доведено, яким чином порушуються його права. Вказує, що рішення уповноваженого органу про зобов`язання усунути відповідача порушення будівельних норм і правил, тому відсутні підстави для зобов`язання знесення або перебудови самочинного будівництва.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційним судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 січня 2016 року за № 51598569 власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:024:5007, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1533 га, є ОСОБА_1

Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 , виникло у ОСОБА_1 на підставі договору дарування серії ВАВ № 305670 від 16 жовтня 2002 року.

Згідно листа від 15 серпня 2016 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області встановлено, що під час виїзду на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , виконуються будівельні роботи з будівництва житлового будинку (влаштований залізобетонний фундамент зовнішні стіни). Відповідно до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, наявна інформація щодо реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт від 13 травня 2016 року № КС 05, замовнику ОСОБА_2 .

У травні 2016 року від ОСОБА_2 до Департаменту надійшло повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого будівельний паспорт указаного об`єкту за № 129/92 виданий відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації 26 лютого 2016 року. Генеральним підрядником яких є ОСОБА_2 Будівельні роботи виконуються відповідно до отриманого забудовником ОСОБА_2 будівельного паспорту від 26 лютого 2016 року № 129/92. Земельна ділянка за зазначеною адресою, використовується на підставі договору дарування земельної ділянки від 30 квітня 2014 року, серія ВТР № 967139 , зареєстрований в реєстрі за номером 1-497, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 23280707.

Згідно висновку експерта № 8771 судової будівельно-технічної експертизи від 21 березня 2017 року, яка була проведена Незалежним інститутом судових експертиз, судовим експертом Охремчук О. О., житловий будинок на АДРЕСА_1 не в повній мірі відповідає проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Здійснити реконструкцію (перебудову) житлового будинку на АДРЕСА_1 для усунення виявлених порушень вимог нормативних документів у галузі будівництва без руйнування даного житлового будинку, технічно не можливо. Технічно можливо, за згодою сторін, здійснити відчуження частини земельної ділянки на АДРЕСА_2 на користь власника землеволодіння на АДРЕСА_1 для усунення виявлених невідповідностей.

У висновку № 8771 судової будівельно-технічної експертизи від 21 березня 2017 року вказано, що розташування житлового будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва та проектної документації, зокрема, порушено п. 3.25* ДБН 360-92** та схему забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 , згідно яких відстань від зовнішньої стіни житлового будинку - об`єкту дослідження до суміжної межі сусідньої земельної ділянки становить 1 м.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині сьомій статті 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16 зроблено висновок, що «право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду мають такі особи за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власник (користувач) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 цього Кодексу)».

У постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-137цс14 зроблено висновок, що «правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У справі, яка переглядається, судами встановлено, що об`єкт нерухомості збудований ОСОБА_1 на земельній ділянці, що не була відведена у встановленому порядку для цієї мети. Разом із тим, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог особи, яка не є власником земельної ділянки, на якій зведено об`єкт нерухомості, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд касаційної інстанції, не встановив, яким чином порушуються права зазначеної особи, хоча для правильного застосування статей 376, 386, 391 ЦК України встановлення цього факту є обов`язковим».

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення суду першої інстанції) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 не доведено, яким чином порушення п. 3.25* ДБН 360-92** при будівництві будинку ОСОБА_2 , порушують її права щодо користування чи розпорядження майном. Позивачем не доведено порушення його прав або інтересів відповідачем.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову.

Встановивши, що відхилення від проекту забудови об`єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, не є істотними і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об`єкта, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що ці порушення не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об`єкта нерухомості та відмовив у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржену постанову апеляційного суду без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков