Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року

Волноваський районній суд, Донецької області

В складі головуючого: судді - ПИСАНЕЦЬ Н.В.

При секретареві - Гуровій Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 25.10.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право користування житлом і доводи мотивує тим, що він, ОСОБА_1, є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 11.04.2018 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 680. Згідно пункту 4.2 вказаного договору Сторони домовилися про те, що відчужувана квартира буде повністю звільнена Продавцем, в тому числі будуть виписані особи, що в ній мешкають, в строк до 11 квітня 2018 року.

До сьогоднішнього часу колишній власник квартири ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та члени його сім'ї - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишаються зареєстрованими у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності. ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у 2014 році виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_7 Федерації та на сьогодні є громадянами ОСОБА_7 Федерації.

Таким чином, відповідачі фактично не користуються житловим приміщенням з 2014 року, власних речей у зазначеній квартирі не зберігають. Проте відповідачі не можуть особисто звернутися до виконавчого органу міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання, пояснюючи це тим, що не мають можливості приїхати до України.

Факт того, що у квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, зареєстровані особи, які не є членами його сім'ї, перешкоджає позивачу у здійсненні права на оформлення субсидії, призводить до збільшення витрат на житлово-комунальні послуги, тому він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідачів не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформували, тому суд визнає причину неявки відповідачів неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із наявної у матеріалах справи довідки №10568 від 19.10.2018 року виданої виконкомом Волноваської міської ради депутатів Волноваського району Донецької області про склад сімї ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в квартирі також зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 7).

Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.04.2018 року вбачається, що власником квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

Із наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №120289598 від 11.04.2018 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу квартири виданого 11.04.2018 , приватним нотаріусом ОСОБА_6 Волноваського районного нотаріального округу Донецької області (а.с. 10).

Про те, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_5 г.П., ОСОБА_3, ОСОБА_4 є громадянами ОСОБА_7 Федерації підтверджується долученими до матеріалів справи копіями їх паспортів, з яких вбачається, що вони зареєстровані в Центральному окрузі АДРЕСА_3 (а.с. 11-14).

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закон) №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4, в квартирі зареєстрований і проживає. В квартирі також залишилися бути зареєстрованими колишній власник ОСОБА_8 зі своєю родиною, які є відповідачами у справі, але після продажу квартири з реєстрації не знялися, і в квартирі не мешкають з 2014 року, їх особистих речей в квартирі не має.

Враховуючи, що відповідачі в квартирі зареєстровані і не проживають в ній без поважних причин більше одного року (з 2014 року), добровільно не знялися з реєстрації, до суду за викликом не зявилися, що дає право суду визнати, що вони перешкоджають позивачу як власнику квартири користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.

На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13 такими, що втратили право користування житлом за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Писанець