Постанова

Іменем України

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 576/260/18-ц

провадження № 61-39055св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області, комунальне підприємство «Глухівське бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області, комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області у складі судді Сапона О. В. від 12 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Біляєвої О. М., Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І., від 21 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області, комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» про визнання протиправним та скасування рішення про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 02 березня 2004 між ним та виконавчим комітетом Глухівської міської ради Сумської областіукладено безстроковий контракт, за умовами якого він призначений на посаду начальника комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «Глухівське БТІ»).

Рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 17 серпня 2017 року № 228 його звільнено з посади на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, пункту 2.5 контракту та порушення умов контракту. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 жовтня 2017 року його поновлено на займаній посаді. Фактично рішення суду виконано 09 листопада 2017 року, у цей день він приступив до виконання обов'язків начальника КП «Глухівське БТІ».

Рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 09 листопада 2017 року № 294 його повторно звільнено із займаної посади з 10 листопада 2017 року. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 грудня 2017 року рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 09 листопада 2017 року № 294 визнано незаконним, а його поновлено на займаній посаді. Фактично це рішення виконано 19 січня 2018 року.

Рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 30 січня 2018 року № 32 його втретє звільнено із займаної посади начальника КП «Глухівське БТІ». Як і в попередніх випадках на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Позивач вважав, що вищевказане рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 30 січня 2018 року № 32 є незаконним, оскільки він не допустив жодного порушення умов контракту, а в самому рішенні вказані причини звільнення, які не передбачені законом.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 30 січня 2018 року № 32 про звільнення його з посади начальника КП «Глухівське БТІ», поновити його на вказаній посаді, стягнути з КП «Глухівське БТІ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та стягнути з виконавчого комітету Глухівської міської радиСумської областіна його користь 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що невиконання позивачем обов'язків, передбачених контрактом щодо належного дотримання фінансової та договірної дисципліни, а також неналежне фіксування здійснення всіх господарських операцій у первинних бухгалтерських документах, ігнорування законних вимог органу місцевого самоврядування, якому він підпорядкований та підзвітний, є обґрунтованою та законною підставою для дострокового припинення укладеного з ОСОБА_4 контракту та звільнення його з роботи на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 21 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2018 року змінено в частині мотивів відмови у позові.

Апеляційний суд, змінивши рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у позові, виходив із того, що необхідно виключити з мотивувальної частини рішення висновки суду щодо допущених позивачем порушень (оренда транспортного засобу, ненадання документів для проведення у 2017 році перевірки фінансово-господарської діяльності), оскільки ці обставини були предметом дослідження судом в інших справах з наданням відповідної оцінки. В іншій частині апеляційний суд погодився з висновком районного суду, мотивовано зазначивши підстави звільнення ОСОБА_4, надавши належну правову оцінку його аргументам, викладеним в апеляційній скарзі.

У червні 2018 року ОСОБА_4подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що фактично підставою звільнення, яке оскаржувалося в справах 576/1562/17 та 576/2095/17, так і у цій справі 576/260/18 є одна й та сама підстава - порушення правил ведення бухгалтерського обліку.

Таким чином судами, при розгляді справи 576/260/18 порушено принципи, визначені статтею 61 Конституції України, яка є нормою прямої дії та визначає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, судами першої та апеляційної інстанції не застосовано норму закону яка підлягала застосуванню.

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ним не надано звіт про дії, внаслідок яких допущено порушення, викладені у звіті аудитора.

Однак, якщо припустити, що має місце таке порушення умов контракту як відмова від надання звіту, то це є однократним порушенням. Його ж звільнено, як встановлено судами, за систематичне порушення умов контракту. У чому полягає систематичність порушень, чи притягувався він до юридичної відповідальності раніше судами першої та апеляційної інстанцій взагалі не досліджувалося.

Якщо ж брати до уваги, що відмова у наданні звіту є однократним порушенням, тоді судами не досліджено, чи мали місце, за наявності відмови, шкідливі наслідки, не встановлювалася вина та не встановлювався причинно-наслідковий зв'язок між його діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

У серпні 2018 року виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області та комунальне підприємство «Глухівське бюро технічної інвентаризації» подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дали належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

30 липня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

У частині другій статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у незміненій частині та постанова апеляційного суду ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що 02 березня 2004 року виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області та ОСОБА_4 уклали контракт про призначення останнього на посаду начальника КП «Глухівське БТІ» на період з 02 березня 2004 року до 02 березня 2010 року. Згідно зі змінами, внесеними 01 липня 2007 року, контракт укладений без обмеження терміну (а.с. 16-19, 21).

Позивач неодноразово (17 серпня 2017 року, 09 листопада 2017 року) був звільнений з роботи. Глухівський міськрайонний суд Сумської області рішеннями від 27 жовтня 2017 року та від 14 грудня 2017 року відповідно поновив ОСОБА_4 на посаді начальника КП «Глухівське БТІ» (а.с. 30-34, 35-36).

Востаннє ОСОБА_4 звільнений рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області від 30 січня 2018 року № 32 на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України у зв'язку з порушенням умов контракту та вимог статуту підприємства (а.с. 28).

У частині третій статті 21 КЗпП України визначено, що контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до пунктів 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Підстави припинення контракту визначені у пункті 5.2.

Крім того, згідно з пунктом 5.3 керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Виконкому до закінчення строку його дії: 1) у випадках систематичного невиконання керівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом; 2) інших випадків, передбачених законодавством.

Отже, укладеним між виконкомом і позивачем контрактом передбачено звільнення останнього до закінчення строку його дії.

Статутом підприємства передбачено, зокрема, що керівник підприємства несе повну відповідальність за стан і діяльність підприємства, дотримання фінансової, договірної та трудової дисципліни, згідно із законодавством України; несе відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження документів і звітності, протягом встановленого терміну, але не менше трьох років; несе особисту відповідальність за формування, подання в установлені терміни Органу управління майном фінансових планів підприємства та звітів про їх виконання (пункти 5.6.2, 5.6.5) (а.с. 25).

Виконком має право вимагати від керівника достроковий звіт про його дії, якщо останній допустив недбалість, невиконання чи неналежне виконання своїх обов'язків в управлінні підприємством та розпорядженням майном (пункт 2.4 контракту).

Суди, дослідивши звіт незалежного аудитора приватного підприємства аудиторської фірми «Альфа - Аудит» від 13 грудня 2017 року (а.с. 48-65), яким установлено порушення фінансової дисципліни (неналежне ведення бухгалтерського обліку), вимог податкового законодавства, дійшли правильного висновку, що ОСОБА_4 як керівник несе відповідальність за стан і діяльність підприємства, дотримання фінансової дисципліни; за організацію бухгалтерського обліку КП «Глухівське БТІ».

За наслідками розгляду звіту аудиту, керуючись пунктом 2.4 контракту, виконавчий комітет Глухівської міської ради Сумської області рішенням від 26 січня 2018 року № 30 зобов'язав керівника підприємства ОСОБА_4 надати достроковий звіт про його дії, внаслідок яких були допущені порушення, виявлені аудитом фінансової звітності КП «Глухівське БТІ»(а.с. 81).

Листом від 22 січня 2018 року № 106 ОСОБА_4 повідомив, що в його діях будь-які порушення відсутні, а тому надати достроковий звіт не вбачається можливим (а.с. 82), тобто керівник без поважних причин не виконав обов'язок щодо надання на вимогу виконавчого комітету звіту, що передбачено пунктом 2.4 контракту (а.с 16).

Таким чином, вирішуючи спір, суди повно та всебічно з'ясували обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Отже, висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не встановлено систематичності порушень, які передували його звільненню є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 звільнений на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, а не за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, за умовами якого суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2018 року у незміненій частині та постанову Апеляційного суду Сумської області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк