ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року

м. Харків

Справа № 639/6876/18

Провадження № 22-ц/818/4097/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнябез повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 червня 2019 року, ухвалене суддею Барковою Н.В., -

в с т а н о в и в :

У листопаді.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 56 210, 68 грн, з якої 28 105,334 грн. - завдаток і 28 105,334 грн. - додаткова сума у розмірі завдатку. 13.06.2019 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача на свою користь сплачений аванс в розмірі 28 105,334 грн, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позов мотивований тим, що 11.11.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна. Предметом попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна є угода сторін, відповідно до якої продавець зобов`язується в термін до 01.12.2017 року продати і укласти з покупцем договір купівлі-продажу в нотаріальній формі (основний договір), а покупець зобов`язується купити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору покупець передав, а продавець прийняв у рахунок оплати вищевказаної квартири забезпечувальну суму (завдаток) в розмірі 1 000,00 доларів США. Проте, відповідач як продавець, своє зобов`язання за попереднім договором не виконав, оскільки у визначений попереднім договором строк основний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений не був. В уточненій заяві позивач зазначив, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 11.11.2017 року, нотаріально не посвідчений. А тому, грошові кошти є не завдатком, а авансом, який підлягає поверненню в розмірі сплаченої суми. Сума авансу 1 000,00 доларів США, офіційний курс гривні до іноземної валюти за 100 доларів США на 28.11.2018 року (на дату подання позову) становить 2 810,5334 грн, що відповідає 28,105334 грн. за 1 долар США, отже, сума повернення відповідачем авансу повинна становити 28 105,334 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс у розмірі 28 105 гривень 33 копійки та судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем передано відповідачу грошові кошти у сумі 1000,00 доларів США саме в якості авансу. Оскільки договір купівлі-продажу між сторонами в подальшому не укладався, що визнано як позивачем так і відповідачем, сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню. Відповідачем не доведено будь-якими доказами відсутність у нього зобов`язань перед позивачем щодо повернення авансу, а твердження відповідача про нікчемність в цілому попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна є такими, що не відповідають вимогам закону, оскільки для дійсності умов щодо авансу ЦК України не передбачено обов`язкового нотаріального посвідчення договору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Вважає, що між сторонами було укладено не договір авансу, а попередній договір, який було укладено в простій письмовій формі. Оскільки попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, тому є нікчемним. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту передачі коштів, а факт підписання нікчемного правочину не свідчить про передачу коштів.

ОСОБА_1 на апеляційну скаргу до апеляційного суду надано відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановленні під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 11.11. 2017 р. між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого, згідно з п. 1 Договору, є угода сторін, відповідно до якої продавець зобов`язується в термін до 01.12.2017 року продати і укласти з покупцем договір купівлі-продажу в нотаріальній формі (основний договір), а покупець зобов`язується купити трикімнатну ізольовану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Вказаний договір підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у присутності свідків.

Згідно з п. 19 вказаного Договору оформлення договору купівлі-продажу здійснюється у приватного нотаріуса ХМНО Дєгтярьової А.В. за адресою: м . Харків , вул. Киргизька, 19.

В п. 14 Договору визначено, що у відповідності зі ст. 635 ЦК України, підтверджуючи намір укласти Основний договір купівлі-продажу квартири, вказаної в п. 1 цього Договору до 01.12.2017 року та з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього Договору, покупець - ОСОБА_1 передав, а продавець - ОСОБА_2 прийняв у рахунок оплати за вищевказану в п. 1 квартиру забезпечувальну суму (завдаток) в розмірі 1 000,00 доларів США. Передача грошей здійснена готівкою в доларах США.

Пунктом. 18 Договору передбачено, що у разі укладення договору купівлі-продажу у відповідності з умовами цього договору гарантійна сума залишається у продавця і зараховується в рахунок оплати за об`єкт нерухомості при оформленні договору купівлі-продажу квартири.

Підпунктом «Б» пункту 23 Договору передбачено, що підписанням цього Договору продавець підтверджує факт отримання від покупця завдатку (забезпечувального платежу) в розмірі, зазначеному в п. 14 даного Договору.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений строк, а саме до 01.12.2017 року, основний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено не було.

Відповідач не з`являвся до нотаріуса для укладення основного договору купівлі-продажу в нотаріальній формі, що вбачається зі свідоцтв, складених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дєгтярьовою А. В. від 30.11.2017 року та 01.12.2017 року, а також нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 01.12.2017 року (а.с. 7, 8, 9).

21.11.2018 року позивачем на адресу ОСОБА_2 направлено вимогу про повернення суми завдатку в розмірі 1000,00 доларів США, що підтверджується копією вимога та документів, що свідчать про її відправлення (а.с. 10, 11, 12). Проте, ОСОБА_2 грошові кошти ОСОБА_1 не повернув.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною третьою статті 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на викладене, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Установивши, що договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами угоди укладено не було, а вони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що грошові кошти, які позивач передав відповідачу, були передані саме як аванс за квартиру, а тому ці кошти підлягають поверненню.

Основний договір в обумовлений сторонами строк укладено не було, а чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку не укладення основного договору і така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про нікчемність правочину вже були предметом розгляду суду першої інстанції, який дійшов обгрунтованого висновку, що для дійсності умов щодо авансу ЦК України не передбачено обов`язкового нотаріального посвідчення договору.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук