Справа № 235/6970/16-ц
Провадження № 2/185/133/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 вересня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника відповідача адвоката Дев`яткова А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , законний представник малолітнього позивача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах позивача діє адвокат Соломін Валерій Олександрович до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним

В С Т А Н О В И В

09.11.2016 року в інтересах позивача його представник звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, який 29 листопада 2016 року уточнив, відповідно до якого просив суд визнати недійсним договір позики від 17.04.2015 року №1-2015 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та стягнути сплачений судовий збір з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що 01.09.2016 року, після ознайомлення з матеріалами спадкової справи померлого батька його клієнта - ОСОБА_4 , що знаходиться у приватного нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округу Іщик М.В., йому стало відомо про наявність у спадковій справі договору позики від 17.04.2015 року № 1-2015, за яким батько позивача нібито взяв позику у розмірі 818770,00 доларів США у відповідача. Згідно умов оспорюваного договору позики, Позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти в сумі 818770,00 дол. США. Позичальник зобов`язався повернути позику Позикодавцеві готівкою в строк до 10.07.2017 року. Згідно пункту 3 договору позики, факт отримання позики підтверджується відповідною розпискою. Вважає, що зазначені обставини є сумнівними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_4 не укладав жодних договорів позики, а сам оспорюваний договір не укладався в інтересах сім`ї його клієнта виходячи з наступного. Позивач і його мати, після ознайомлення зі змістом договору позики від 17.04.2015 року № 1-2015 та розписки від 17.04.2015 р. пересвідчились в тому, що підпис на цих документах є підробленим і не належить батьку позивача - ОСОБА_4 і він не підписував оспорюваний договір позики. В оспорюваному договорі позики та розписці від 17.04.2015 року зазначено, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак, ОСОБА_4 з 2005 року не проживає у АДРЕСА_1 . Відповідач не звертався ані до позивача, ані до його матері - ОСОБА_2 про те, що батько позивача - ОСОБА_4 позичив у нього за час свого життя, таку велику суму коштів. Батько позивача за життя також не повідомляв позивача та його матір про те, що він позичив кошти у людини, яка фінансово не мала можливості позичати, та не може підтвердити походження цих коштів у неї. Батько позивача, ОСОБА_4 , за час свого життя був підприємцем і засновником багатьох комерційних підприємств у м. Павлоград, Дніпропетровської області, і родина позивача була заможною і не мала потреби у коштах. На підтвердження цієї обставини, що свідчить наявність у сім`ї його клієнта грошових коштів у сумі 650000,00 дол. США, що знаходяться у сейфовій ячейці НОМЕР_1 в сейфі НОМЕР_4 у відділенні "Центральне" ПАТ "Банк Кредит Дніпро". Окрім того на інших банківських рахунках ОСОБА_4 у банку наявні значні суми коштів. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. 22.12.2015 р. приватним нотаріусом Іщик М.В. було відкрито спадкову справу у спадковому реєстрі № 58403494. На даний момент йде формування спадкової маси майна, яке належало ОСОБА_4 за часів його життя і позивач, і його мати, ще не отримали документів на спадщину. Вважає, що наявність фіктивного договору позики від 17.04.2015 р. у спадковій справі померлого батька позивача створює суму не існуючого боргу, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача на отримання належної йому частки майна у спадок від ОСОБА_4 .

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 , в особі законного представника ОСОБА_2 , від імені якої діє Соломін Валерій Олександрович , до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним передати на розгляд Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2017 року передана для розгляду судді ОСОБА_12

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 25 жовтня 2017 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 21 лютого 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, зупинено до розгляду справи № 200/16143/16-ц за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації, про стягнення боргу; за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання договорів недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про визнання припиненим договору поруки; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про визнання припиненим договору позики № 1-2015 від 17.04.2015 року; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про визнання припиненим договору позики № 2-2015 від 17.04.2015 року.

Справа за указаним позовом згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2018 року передана для розгляду судді Головіну В.О., у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_12 у відставку.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головіна В.О. від 07 вересня 2018 року вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Головіна В.О. від 12 червня 2019 року поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте на електронну адресу суду від останнього надійшло клопотання, відповідно до якого він просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а також просив суд задовільнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, письмовий відзив на позов та додані до нього документи, клопотання представника позивача, вислухавши пояснення представника відповідача, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позову про визнання договору позики недійсним не підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відносяться такі вимоги, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України, визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 17 квітня 2015 року між позичальником ОСОБА_4 та позикодавцем ОСОБА_3 , було укладено договір позики грошей(арк.с.141) за умовами якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 818770,00 доларів США, на строк до 10 липня 2017 року, з сплатою за користування позикою 11 % річних, а Позичальник зобов`язується повернути позику і сплатити проценти на умовах цього договору.

17 квітня 2015 року ОСОБА_4 написав розписку, якою він підтвердив отримання від ОСОБА_3 грошей у сумі 818770,00 доларів США(Т. 1, арк.с.142).

Як вбачається з свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 19 грудня 2015 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т. 1, арк.с.57).

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги спадкування майна померлого ОСОБА_4 за законом є неповнолітній син ОСОБА_1 ( Т. 1, арк.с.70), в інтересах якого його законний представник ОСОБА_2 (Т. 1, арк.с.68), протягом шестимісячного строку подала відповідну заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини(Т. 1, арк.с.67).

Також рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2019 року по цивільній справі № 200/16143/16-ц встановлено, що відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України Соколенко Л.О. №29.1.1-117 від 09.03.2017 року, відповідно до якої на виконання ухвали суду від 22.02.2017 року проведено посмертну судову почеркознавчу експертизу для підтвердження виконання підпису ОСОБА_4 в оспорюваних договорах позики, та відповідно до якої встановлено, що підпис в оригіналі договору позики №1-2015, укладеного 17.04.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та Розписці від 17 квітня 2015 року від імені ОСОБА_4 виконано ОСОБА_4 . Окрім цього вищезазначеними рішенням та постановою судів першої та апеляційної інстанції по цивільній справі № 200/16143/16-ц встановлено, що під час судового розгляду при укладенні оспорюваних договорів не встановлено порушень вимог ст. 203, 204 ЦК України. Спірні договори укладено в письмовій формі, засвідчено підписами сторін, тобто укладено у встановленій законом формі. Договори спрямовані на реальне настання правових наслідків, передбачених цими договорами. Зміст спірних договорів відповідає вимогам Конституції України, Цивільного кодексу України. Судовим розглядом встановлено, що при укладенні оспорюваних договорів сторонами не було допущено жодних порушень законодавства України, договори укладені дієздатними особами, у відповідності з вимогами закону, з додержанням законодавчо визначеної форми. Доказів визнання судом оспорюваних договорів позики недійсними сторонами не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про визнання договору позики від 17.04.2015 року №1-2015 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним, є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а саме те, що позивач вважає, що договір позики укладався не в інтересах сім`ї, то суд вважає, що так дійсно договір позики укладався не в інтересах сім`ї, а в особистих цілях та інтересах ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ці боргові зобов`язання за цим договором позики підлягають виконанню тільки за рахунок майна ОСОБА_4 , а якщо його майно після його смерті отримують спадкодавці, то за рахунок маси спадкового майна ОСОБА_4 .

З приводу тверджень позивача, щодо того, що підпис на цих документах є підробленим і не належить батьку позивача - ОСОБА_4 і він не підписував оспорюваний договір позики, то суд ставиться до цього критично, оскільки це встановлено відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України рішеннями судів першої та апеляційної інстанції по цивільній справі № 200/16143/16-ц, де в рамках цієї справи була проведена посмертна судова почеркознавча експертиза для підтвердження виконання підпису ОСОБА_4 в оспорюваних договорах позики, та відповідно до якої встановлено, що підпис в оригіналі договору позики №1-2015, укладеного 17.04.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та Розписці від 17 квітня 2015 року від імені ОСОБА_4 виконано ОСОБА_4 .

З приводу тверджень позивача, щодо того, що в оспорюваному договорі позики та розписці від 17.04.2015 року зазначено, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , однак, ОСОБА_4 з 2005 року не проживає у АДРЕСА_1 , то суд до цього також ставиться критично, оскільки це спростовується заявою ОСОБА_2 , яка як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_1 , та діючи в його інтересах протягом шестимісячного строку подала відповідну заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 , та відповідно до якої вбачається, що реєстрація їх місця проживання за такою адресою: АДРЕСА_1 ( Т . 1, арк.с.67), та окрім цього із заяви спадкоємиці ОСОБА_11 про прийняття спадщини за законом та довідці про склад сім`ї, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_11 , та має такий склад сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що вказує на те, що ОСОБА_4 проживав за цією адресою, та на свій розсуд мав право у договорі позики зазначати своє місце проживання або реєстрації.

Окрім цього суд також ставиться критично й до інших тверджень позивача, оскільки у відносинах, які випливають із договору позики №1-2015 від 17.04.2015 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , законодавством України встановлена свобода волевиявлення сторін, які приймають участь у цих відносинах, а тому повідомлення інших осіб, які не є учасниками цих відносин, це право сторін, а не обов`язок, а тому ОСОБА_4 мав право не повідомляти своїх родичів про укладення цього договору позики, окрім цього його статки не позбавляли його можливості укладати й інші правочини без повідомлення своїх родичів. З приводу джерела походжень цих коштів, які ОСОБА_3 позичалися ОСОБА_4 , то це ніяким чином не стосується цієї справи та цих спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що при укладенні оспорюваних договорів не встановлено порушень вимог ст. 203, 204 ЦК України. Спірний договір укладено в письмовій формі, засвідчено підписами сторін, тобто укладено у встановленій законом формі. Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, передбачених цим договором. Зміст спірного договору відповідає вимогам Конституції України, Цивільного кодексу України.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, але оскільки у позовних вимогах за позовом було відмовлено у повному обсязі, позивачі сплатили судовий збір за подачу позову у розмірі 551.21 грн.(Т. 1, арк.с.4), то суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивачів.

Керуючись ст.76, 81, 254, 258, 259, ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), законний представник малолітнього позивача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах позивача діє адвокат Соломін Валерій Олександрович до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання договору позики недійсним - відмовити.

Витрати на судовий збір у сумі 551.21 гривень покласти на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається Дніпровському апеляційному суду.

Повний текст рішення суду складено 20 вересня 2019 року.

Суддя: В. О. Головін