Дата документу 14.02.2019
ЄУ № 420/1083/18
Провадження №2/420/40/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 лютого 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Проньки В.В.,
за участю секретаря судового засідання Сіренко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області,
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить: визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Партизанська, 33, смт. Новопсков, Луганська область; зобов'язати Центр надання адміністративних послуг Новопсковської селищної ради об'єднаної територіальної громади зняти з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: вул. Партизанська, 33, смт. Новопсков, Луганська область.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Партизанська, 33, смт. Новопсков, Луганська область. В належному йому будинку зареєстрований відповідач, який з жовтня 2013 року не проживає у будинку та не несе витрат на його утримання. Відповідач зніматись з місця реєстрації не бажає, на контакт не іде, зрідка відповідає на телефонні дзвінки. Де проживає відповідач, позивачу не відомо.
Зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С., ухвалою від 22.10.2018 цивільну справу прийнято до провадження судді Новопсковського районного суду Луганської області Проньки В.В. та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Учасники справи в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просить винести на розсуд суду.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом НАМ №885171, виданого 29.05.2015 приватним нотаріусом Новопсковського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №657 (а.с. 12) належить житловий будинок за адресою: вул. Партизанська, 33, смт. Новопсков, Луганська область, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №38319149 від 29.05.2015 (а.с. 13).
З довідки, виданої 22.06.2018 виконавчим комітетом Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за вих. №1837, вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Має склад сімї: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та брат ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований, але не проживає.
Згідно акту, складеного депутатом Новопсковської селищної ради ОСОБА_5, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично за адресою: вул. Партизанська, 33, смт. Новопсков, Луганська область, не проживає з 15 травня 2015 року, про що також засвідчили сусіди ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Вказаний акт зареєстрований 19.06.2018 у Новопсковській селищній раді Новопсковського району Луганської області.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно зі ст. ст. 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі визначеному відповідно до угоди з власником.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є членом сім'ї позивача, втім не проживає з травня 2015 року, тобто понад один рік без поважних причин в житловому будинку, що належить на праві власності позивачу, договірні відносини між позивачем та відповідачем щодо винаймання спірного житла відсутні, а подальша реєстрація ОСОБА_2 в належному позивачу будинку створює перешкоди у реалізації позивачем права користування та розпоряджання своїм майном як власником, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: вул. Партизанська, 33, смт. Новопсков, Луганська область.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон) зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення абоправа користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надав, суд, вважає, що позовні вимоги в частині визнання відповідача, такими, що втратив право користування житловим будинком підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи.
Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо зобовязання Центру надання адміністративних послуг Новопсковської селищної ради об'єднаної територіальної громади зняття відповідача з реєстрації, з наступних підстав.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно із ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. За вимогами ст. 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування особи (так само й зняття з реєстрації) здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. На теперішній час реєстрація місця проживання здійснюється органами місцевого самоврядування.
Задовольняючи позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням, суд не вправі вирішувати питання щодо зняття відповідача з реєстрації, оскільки реєстрація осіб за певним місцем проживання або зняття з реєстрації не входить до компетенції суду. Зняття осіб з реєстрації проводиться відповідним органом на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, понесений ним при зверненні до суду, у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 77-81, 89, 141, 142, 263-265, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новопсковська селищна рада Новопсковського району Луганської області, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: вул. Партизанська, 33, смт. Новопсков, Луганська область.
Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 704,80 грн (сімсот чотири грн. 80 коп.) в рахунок відшкодування судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії ЕМ 386157, виданий 16 листопада 1999 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.
Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6.
Копію заочного рішення надіслати сторонам протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області.
Суддя: В.В. Пронька