УХВАЛА

15 лютого 2019 року

м. Кропивницький

справа № 405/5149/17

провадження № 22-ц/4809/138/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

секретар судового засідання Кравченко Я.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Міська рада міста Кропивницького, Державний реєстратор відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького Нікітенко Олександр Володимирович,

прокурор

треті особи - Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про призначення будівельно-технічної експертизи у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2018 року в складі головуючої судді Шевченко І.М. за позовом ОСОБА_1 до Міської ради міста Кропивницького, Державного реєстратора відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького Нікітенка Олександра Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького та ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1звернувся в суд з позовом до Міської ради міста Кропивницького, Державного реєстратора відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького Нікітенка Олександра Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького та ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31451552 від 19.09.2016 року, прийняте Державним реєстратором Нікітенко Олександром Володимировичем, Кіровоградська міська рада, Кіровоградська області, номер запису про право власності: 16455826, про реєстрацію нежитлового приміщення загальною площею 254,4 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за Кіровоградською міською радою, .

Позовні вимоги мотивував тим, що у відповідача відсутні права на реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщення загальною площею 254,4 кв.м.; проте позивач має право на спірне нежитлове приміщення, враховуючи норми, що регулюють спільну власність у багатоквартирному будинку: ч. 2 ст. 382 ЦПК України, ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення Конституційного суду України від 02.03.2004 року по справі № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків); крім того відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження спірне нежитлове приміщення є допоміжним приміщенням. Це є підставою для скасування реєстрації права власності через недотримання п.2.5., 2.6 інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Мінрегіону від 18.06.2007 року, відсутність нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами чи заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчено нотаріально, відсутність його підпису про згоду та таку реєстрацію.

Також, позивач зазначав про відсутність правовстановлюючих документів, необхідних для реєстрації спірного нерухомого майна. Посилався на те, що у зв'язку з реєстрацією права власності на спірне нежитлове приміщення порушується його право на володіння, розпорядження та користування його майном, а саме відповідними мережами водопостачання та водовідведення, електропостачання та вентиляційне обладнання та інше, що знаходиться у спірному нежитловому приміщенні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького (а.с.88 т.1).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено ОСОБА_4 (а.с.78 т.2).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, судпершої інстанції виходив з його необґрунтованості, безпідставності та недоведеності.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 02.08.2010 року позивач є власником нежилого приміщення загальною площею 107,6 кв. м, розташованого в АДРЕСА_1.

Іншим власником нежитлового приміщення, площею 181,7 кв. м, розташованого в АДРЕСА_1, є ОСОБА_4, відповідно договору купівлі-продажу від 15.03.2017 року.

Позивач вважає необґрунтованими висновки суду про те, що свідоцтво про право власності від 21.02.2002 року № 73 є правовстановлюючим документом, яким відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підтверджується право власності Міської ради міста Кропивницького на прибудову до житлового будинку - нежитлову будівлю літерою «А» з підвалом літерою «А3», на підставі якого державним реєстратором 19.09.2016 року прийнято рішення про визнання і підтвердження факту набуття територіальною громадою в особі Міської ради міста Кропивницького права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення площею 254,4 кв. м., яке є підвалом літерою «А3», із внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Факт відсутності в допоміжному приміщенні комунікацій позивача не доведений.

Не згоден позивач із висновками суду, що спірне приміщення є прибудовою до житлового будинку та не є його невід'ємною частиною, оскільки за матеріалами справи приміщення є вбудованим у житловий будинок.

Позивач вважає, що суд вийшов за межи своєї компетенції та без належного обґрунтування поставив під сумнів висновки будівельно-технічного експертного дослідження № 4-1/17 від 19.07.2017р., не застосував до спірних відносин ч. 2 ст. 382 ЦК України та рішення Конституційного суду України, що мають враховуватись при вирішенні спорів між співвласниками квартир і нежитлових приміщень багатоквартирних будинків.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої, з урахуванням уточнень (а.с. 6-7 т.3), поставити питання: 1. Яке функціональне призначення підвального приміщення, площею 254,4 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1? 2. Чи є зазначене приміщення нежитловим? 3. Чи належить зазначене приміщення до категорії допоміжних, яке призначене для забезпечення потреб власника нежитлового приміщення будівлі, під якою воно розташовується? 4. Чи є 60 (59) квартирний житловий будинок площею 2838,4 кв. м. з вбудованими приміщеннями по вул. Генерала Родимцева, 100 у м. Кропивницькому цілісною архітектурною формою (будівлею). 5. Чи наявне у межах підвального приміщення, площею 254,4 кв. м, яке розташовується за адресою: АДРЕСА_1, будь-яке технічне обладнання та (або) пристрої чи інженерні мережі тепло-, водо-, електропостачання тощо, у тому числі і такі, що прокладені транзитом? Якщо так, то зазначити, які саме та встановити чи можуть вони належати (відноситись до) приміщенню антенного закладу, яке знаходиться за тією ж адресою та розташовується над зазначеним підвальним приміщенням, площею 254,4 кв. м.? 6. Чи можливо розмежувати між собою підвальне приміщення, площею 254,4 кв. м., яке розташовується за адресою: АДРЕСА_1, та приміщення аптечного закладу, яке знаходиться за тією ж адресою та розташовується над зазначеним підвальним приміщенням, площею 254,4 кв. м.?

Виконання судової будівельно-технічної експертизи просив доручити атестованому судовому експерту ОСОБА_5 т.м. , 25006, м. Кропивницький, вул. Євгена Чикаленка, 1-А, оф. 102., на підтвердження чого надав картку атестованого судового експерта (а.с.8 т.3).

Клопотання мотивовано тим, що в основу оскаржуваного судового рішення покладені висновки про те, що спірне приміщення є прибудовою до житлового будинку та не є його невід'ємною частиною, але за матеріалами справи приміщення є вбудованим в житловий будинок (Рішення Кіровоградської міської ради №2 від 02.01.1990 р., акт прийому-передачі від 03.12.2001 р.), проте суд, поставивши під сумнів висновки будівельно-технічного експертного дослідження № 4-1/17 від 19.07.2017 р., вважав, що зазначені обставини спростовують позицію відповідача щодо застосування до спірних відносин ч. 2 ст. 382 ЦК України та рішення Конституційного суду України, так як вказані норми застосовуються до власників квартир багатоквартирних будинків.

Міською радою м. Кропивницького 21.01.2019 року подано заперечення на клопотання про призначення у справі експертизи (а.с.195-196 т.2). Звернуто увагу, що клопотання про призначення експертизи в суді першої інстанції позивачем не заявлялося і судом не вирішувалося.

Також міська рада не погоджується із запропонованими позивачем питаннями, з підстав викладених у запереченні від 15.02.2019 року (а.с.3-4 т.3).

29.01.2019 року Управлінням комунальної власності Міської ради міста Кропивницького також подано заперечення на вказане клопотання (а.с.217-219 т.2).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, від її представника надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Представник позивача адвокат Вакуленко О.В. підтримав клопотання про призначення експертизи.

Представник Міської ради міста Кропивницького Льон О.І. та прокурор Володіна А.Г. частково погодилися із вказаним клопотанням.

Представник відповідача Льон О.І. зазначив, що відомості про атестацію запропонованого позивачем судового експерта в реєстрі атестованих судових експертів відсутні. Також висловив свої пропозиції та міркування щодо поставлених позивачем питань на експертизу. По першому питанню зазначив, що учасниками справи визнається те, що спірне приміщення є нежитловим. Замість другого та третього запропонував поставити такі питання: - Чи належить нежитлове приміщення загальною площею 254,4 кв. м., розташоване в підвальному поверсі одноповерхової нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101), до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, призначених для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку за адресою АДРЕСА_1 Замість п'ятого і шостого - Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі нежитлове приміщення загальною площею 254,4 кв. м., розташоване в підвальному поверсі одноповерхової нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1. та можливість використання такого майна як самостійного об'єкта цивільних правовідносин? Замість шостого - Чи є в нежитловому приміщенні загальною площею 254,4 кв. м., розташованому в підвальному поверсі одноповерхової нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101) самовільно встановлені інженерні комунікації?

Прокурор Володіна А.Г. підтримала доводи представника відповідача Льона О.І., уточнивши друге питання, вважала необхіднім з'ясувати, чи належить нежитлове приміщення загальною площею 254,4 кв. м., розташоване в підвальному поверсі одноповерхової нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101), до допоміжних приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку, призначених для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку за адресою АДРЕСА_1

Нікітенко О.В. підтримав доводи представника відповідача ОСОБА_8 щодо доцільності призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Представник Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького Ковбасюк А.В. заперечував проти призначення експертизи, зазначав про її недоцільність.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 02.01.1990 року № 2 затверджено акт державної комісії від 28.12.1989 року по введенню в дію 60-ти (59) квартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями для роботи з дітьми по місцю проживання, який розташовано по вул. Родимцева, 100, та збудований ПМК-37 тресту «Кіровоградводбуд», а також дозволено ввести в дію вказаний житловий будинок з вбудованими приміщеннями для роботи з дітьми по місцю проживання та прийняти його на баланс разом з інженерними спорудами та комунікаціями (а.с.123-124 т.1, 48 т.2).

21.02.2002 року виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради в обмін реєстраційного посвідчення від 14.12.1990 року, на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 14.02.2002 року № 176, видано свідоцтво про право власності № 73 на цілий житловий будинок, який належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Кіровограда в особі міської ради (а.с.100 т.1).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 07.07.2010 року Кіровоградська міська рада, яка діяла від імені територіальної громади міста Кіровоград, (продавець) передала у власність фізичної особи - підприємця ОСОБА_10, (покупця) нежиле приміщення (об'єкт приватизації), розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з: кабінет 25,4 кв. м., коридор 4,6 кв. м.; кабінет 10,6 кв. м; кабінет 20,1 кв. м; коридор 8,2 кв. м; кабінет 11,5 кв. м.; кабінет 11,7 кв. м; кабінет 9,3 кв. м.; санвузол 3,1 кв. м; санвузол 3,1 кв. м; загальною площею 107,6 кв. м. В договорі зазначено, що вказаний об'єкт приватизації належить територіальній громаді м. Кіровограда в особі міської ради на підставі свідоцтва про право власності від 07.05.2010 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 09.03.2010 року № 186 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно ОКП "Кіровоградське ОБТІ" 14.05.2010 року, реєстраційний номер 30366337 (а.с.31-34 т.2).

Вищевказане нежиле приміщення загальною площею 107,6 кв.м ОСОБА_10 передав у власність, а ОСОБА_1 прийняв у власність, що підтверджується копією укладеного між ними і нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 02.08.2010 року, право приватної власності останнього зареєстроване ОКП "Кіровоградське ОБТІ", відомості про його право власності внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.08.2010 р.(а.с.8-10, 13, 30 т.1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за Кіровоградською міською радою зареєстровано право власності, форма власності - комунальна, на нежитлове приміщення, загальною площею 254,4 кв. м, в тому числі за описом: основне приміщення - 128,5 кв. м, основне приміщення - 125,9 кв. м., адреса: АДРЕСА_1. Підстава запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31451552 від 19.09.2016, Нікітенко О.В., Кіровоградська міська рада. Підстава виникнення: висновок щодо технічної можливості виділу в натурі, серія та номер: б/н, виданий 07.09.2016, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_11 (а.с.27 т.1).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлового приміщення загальною площею 181,7 кв. м, опис: тамбур 1,7 кв. м, зала 138,9 кв. м, коридор 11,0 кв. м, підсобне 13,6 кв. м, 13,4 кв. м, 3,1 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2017 року, форма власності - приватна, зареєстровано 15.03.2017 (а.с.28 т.1).

Позивач посилається на необхідність урахування норм ч. 2 ст. 382 ЦК України, згідно якої усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За правилами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинків, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Причому перелік таких приміщень не є вичерпним. Разом із тим, у багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (ч. 3 ст.4 Житлового кодексу України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та інші) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 зазначеного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

Законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежитлого приміщення.

Ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Згідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відчуження приміщень, які належать до типу допоміжних приміщень житлового будинку з боку органів місцевого самоврядування не може фактично здійснюватися через неможливість отримання правовстановлюючих документів на них, оскільки приміщення цього типу перебувають у спільній власності власників квартир. Надання в оренду чи приватизація здійснюється виключно щодо об'єктів нежилого фонду територіальної громади, причому об'єкти як оренди, так і приватизації можуть розташовуватися на різних поверхах будинків, в тому числі і на підвальних.

Рішенням Конституційного суду України від 02.03.04 №4-рп/2004 р. дано офіційне тлумачення положень пункту 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступ до нього.

Проте ухвалою Конституційного суду України від 12.05.04р. № 46-у/2004р. встановлено, що наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.03.04 р. №4-рп/2004 перелік допоміжних приміщень (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і інші) не є офіційним тлумаченням терміна «допоміжні приміщення».

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і з загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема і способу та порядку їх використання.

У матеріалах справи наявні: висновок будівельно-технічного експертного дослідження від 19.07.2017 № 4-1/17, та висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна ФОП ОСОБА_11 від 07.09.2016 року.

Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження від 19.07.2017 № 4-1/17, складеного судовим експертом ОСОБА_12 (а.с.76-82 т.1), встановлено, що підвальне приміщення, площею 254,4 кв. м., яке розташовується за адресою АДРЕСА_1, за функціональним призначенням відноситься до нежитлових приміщень та при цьому являється допоміжним приміщенням нежитлового приміщення, під яким розташовується, а саме - аптечного закладу, так як призначене для обслуговування та експлуатації зазначеного приміщення внаслідок розташування у ньому технічного обладнання і пристроїв, які забезпечують санітарно-гігієнічні умови та безпечну експлуатацію аптечного закладу. З цієї ж причини вказане приміщення відноситься до неподільного майна, відтак його відчуження у будь-який спосіб, без відчуження основної будівлі, яку воно обслуговує, є неможливим.

Відповідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна від 07.09.2016 року, складеного ФОП ОСОБА_11 (а.с.104-107 т.1), частину об'єкта нерухомості, що є - ціле нежитлове приміщення, загальною площею 254,4 кв. м., яке розташоване АДРЕСА_1, фактично відокремлено від основної частини, інших вбудованих приміщень та має окремий вхід/вихід.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вказана норма передбачає, що суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, зокрема, роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Під час час підготовчого провадження суд першої інстанції розглядав клопотання представника Міської ради міста Кропивницького щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 26-28 т. 2), та з'ясувавши, що воно не підтримується цим відповідачем, не роз'яснив іншим учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, не здійснив усіх дій, необхідних для забезпечення правильного розгляду справи, передбачених ст. 197 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи підлягає частковому задоволенню.

З метою дотримання принципів цивільного судочинства щодо змагальності, всебічності та повноти розгляду справи, апеляційний суд вважає доцільним призначити судову будівельно-технічну експертизу для з'ясування питання чи підвальне приміщення літера «А3», площею 254,4 кв. м., що розташоване по АДРЕСА_1, під нежитловою будівлею літера «А», яка складається з двох нежитлових приміщень площами 107,6 кв. м (власник ОСОБА_1.) та 181,7 кв. м (власник ОСОБА_4), є допоміжним приміщенням, яке використовуються для обслуговування будинку, чи наявне у цьому приміщенні інженерне обладнання та пристрої, без доступу до яких неможливо здійснювати експлуатацію будинку, чи належить зазначене приміщення до категорії допоміжних, яке призначене для забезпечення потреб власника нежитлового приміщення будівлі, під якою воно розташовується, або є приміщенням загального користування (в тому числі допоміжним), яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення будинку, чи призначене спірне приміщення для задоволення потреб усіх співвласників будинку.

При цьому, деякі запропоновані позивачем питання підлягають уточненню і доповненню, з урахуванням обставин та вимог норм матеріального права, на які він посилається.

Третє питання необхно викласти з відповідним доповненням, зазначивши так: чи належить спірне приміщення до категорії допоміжних, яке призначене для забезпечення потреб власника нежитлового приміщення будівлі, під якою воно розташовується, або є приміщенням загального користування (в тому числі допоміжним), яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення будинку, та чи призначене спірне приміщення для задоволення потреб усіх співвласників будинку?

Аптечний заклад не є учасником справи і спір щодо користування (використання) ним спірного приміщення не вирішується у даній справі, тому останні два запропоновані питанння необхідно уточнити і замість "приміщення аптечного закладу" вказати приміщення, що належить позивачеві (є його власністю), виклавши відповідно: чи наявне у межах підвального приміщення, площею 254,4 кв. м., яке розташовується за адресою: АДРЕСА_1, будь-яке технічне обладнання та (або) пристрої чи інженерні мережі тепло-, водо-, електропостачання тощо, у тому числі і такі, що прокладені транзитом? Якщо так, то зазначити, які саме та встановити чи можуть вони належати (відноситись) до нежитлового приміщення, що є власністю позивача, яке знаходиться за тією ж адресою та розташовується над спірним підвальним приміщенням, площею 254,4 кв. м? Чи можливо розмежувати між собою спірне приміщення, площею 254,4 кв. м., яке розташовується за адресою: АДРЕСА_1, та належне позивачеві приміщення, яке знаходиться за тією ж адресою та розташовується над зазначеним підвальним приміщенням, площею 254,4 кв. м?

Для забезпечення проведення призначеної за клопотанням позивача судової будівельно-технічної експертизи необхідно надати для дослідження експертом матеріали цивільної справи.

Статтею 252 ЦПК України передбачено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Тому, на час проведення судової експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 109, 125, 252, 260, 261, 368, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити частково.

Призначити у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 вересня 2018 року в складі головуючої судді Шевченко І.М. за позовом ОСОБА_1 до Міської ради міста Кропивницького, Державного реєстратора відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Міської ради міста Кропивницького Нікітенка Олександра Володимировича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького та ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити судовому експерту ОСОБА_5 (адреса: 25006, м. Кропивницький, вул. Євгена Чикаленка, 1-А, оф. 102 (т.м. )).

На вирішення експертам поставити питання:

1. Яке функціональне призначення підвального приміщення, площею 254,4 кв. м., розташованого за адресою м. Кропивницький, вул. Генерала Родімцева, 100?

2. Чи є зазначене приміщення нежитловим?

3. Чи належить зазначене приміщення до категорії допоміжних, яке призначене для забезпечення потреб власника нежитлового приміщення будівлі, під якою воно розташовується, або є приміщенням загального користування (в тому числі допоміжним), яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення будинку?

4. Чи призначене спірне приміщення для задоволення потреб усіх співвласників будинку?

5. Чи є 60 (59) квартирний житловий будинок площею 2838,4 кв. м. з вбудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 цілісною архітектурною формою (будівлею)?

6. Чи наявне у межах підвального приміщення, площею 254,4 кв. м., яке розташовується за адресою: АДРЕСА_1, будь-яке технічне обладнання та (або) пристрої чи інженерні мережі тепло-, водо-, електропостачання тощо, у тому числі і такі, що прокладені транзитом? Якщо так, то зазначити, які саме та встановити чи можуть вони належати (відноситись) до нежитлового приміщення, що є власністю позивача, яке знаходиться за тією ж адресою та розташовується над спірним підвальним приміщенням, площею 254,4 кв. м.?

7. Чи можливо розмежувати між собою спірне приміщення, площею 254,4 кв. м., яке розташовується за адресою: АДРЕСА_1, та належне позивачеві приміщення, яке знаходиться за тією ж адресою та розташовується над зазначеним підвальним приміщенням, площею 254,4 кв. м.?

Попередити експерта про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Надати для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 405/5149/17, номер провадження 22-ц/4809/138/19.

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_1.

Роз'яснити учасникам справи положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

На час проведення експертизи провадження у справі зупинити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко