УХВАЛА

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 311/2641/18

провадження № 61-17051ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» (далі - ТОВ «Запоріжгаз збут»), публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»), у якому просила:

1) визнати незаконними дії відповідачів щодо нарахування їй обсягу та плати за спожитий газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника з 01 травня 2017 року;

2) зобов`язати відповідачів здійснити по особовому рахунку № НОМЕР_1 у вказаній квартирі перерахунок плати за газ за період з 01 (червня) травня 2017 року по день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного періоду передбачених Постановою КМУ від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 316 від 27 квітня 2016 року, № 609 від 18 серпня 2017 - норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники;

3) зобов`язати відповідачів до встановлення лічильника газу в її квартирі здійснювати нарахування плати за газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 у квартирі АДРЕСА_1 , виходячи із діючих протягом вказаного періоду передбачених Постановою КМУ від 23 березня 2016 року №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 316 від 27 квітня 2016 року, № 609 від 18 серпня 2017 - норм споживання газу для громадян для приготування їжі в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники, з врахуванням переплати за перерахунком;

4) зобов`язати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» за його кошти встановити у її квартирі лічильник газу до 01 січня 2021 року.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що вимоги позивача щодо зобов`язання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» встановити за його кошти у квартирі позивача лічильник газу до 01 січня 2021 року не ґрунтуються на нормах права. Відсутні норми, які зобов`язували відповідача встановлювати індивідуальний лічильник газу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 08 квітня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» щодо нарахування ОСОБА_1 обсягу та плати за спожитий газ у кв. АДРЕСА_1 за показниками загальнобудинкового газового лічильника з травня 2017 року по день ухвалення рішення.

Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаз збут» здійснити ОСОБА_1 за її особовим рахунком № НОМЕР_1 перерахунок плати за газ за період з травня 2017 року по день прийняття судового рішення, виходячи із діючих протягом вказаного періоду норм споживання газу для громадян для приготування їжі, в квартирах, в яких не встановлені індивідуальні газові лічильники.

Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» за свій рахунок здійснити встановлення у належній ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_1 індивідуальний лічильник на газопостачання для приготування їжі.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з того, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу без погодження із позивачем та нарахування вартості спожитого газу на підставі показників загальнобудинкового вузла обліку газу, безпосередньо порушують права позивача, оскільки в процесі обліку спожитого газу не відображається фактичне споживання газу кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку, у квартирі якого відсутній лічильник, що призводить до нарахування вартості споживання газу, який насправді не використовувався споживачем. Внаслідок бездіяльності ПАТ «Запоріжгаз» споживачі газу поставлені у нерівне становище.

У вересні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 травня 2019 року справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Запоріжгаз збут», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживача призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 23 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживача відмовити.

Суддя В. С. Жданова