Єдиний унікальний номер 265/6439/17
Номер провадження 22-ц/804/364/19
Головуючий в 1 інстанції Костромітіна О.О.
Доповідач Биліна Т.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Мальцевої Є.Є., Мироненко І.П.,

за участю секретаря - Тулянкіної М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», третя особа - Маріупольська первинна профспілкова організація №141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» про визнання наказу неправомірним, стягнення виробничої премії за липень 2017 року, -

встановив:

13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»(надалі ПрАТ «МК «Азовсталь») про визнання наказу № 166тд від 26 липня 2017 року неправомірним, стягнення виробничої премії за липень 2017 року у розмірі 1457 гривень.

Позов вмотивовано тим, що з 30 вересня 2011 року він працює електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду в бригаді з обслуговування та ремонту вантажопідйомного обладнання чергового персоналу електрослужби цеху з обслуговування та ремонту обладнання сталеплавильного виробництва ПрАТ «МК «Азовсталь». 26 липня 2017 року наказом керівника ПрАТ «МК «Азовсталь» йому було оголошено догану та позбавлено премії 100% за липень 2017 року. Підставою для накладення стягнення стала подія обриву магнітного підсилювача внаслідок зруйнування його кріплення, яка сталася 06.07.2017р. в приміщенні машинного залу крану № 16 конвертерного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь» в 21:05 год в зміні з 15:00 год. Вважаючи такий наказ незаконним ОСОБА_1 зазначив, що він є спеціалістом в галузі електрообладнання, день події був його вихідним днем, крім того, відповідає за кріплення механослужба підприємства відповідача, так як кріплення - це механічна частина крану, а не електрична. Вважає, що його притягли до дисциплінарної відповідальності за порушення обов'язків, які не входять до його посадових обов'язків, крім того він не має спеціальних пізнань в області механіки, яка передбачає засоби кріплення магнітного підсилювача. Зазначив, що його позбавлення премії не погоджено з профспілкою. Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ №166тд від 26 липня 2017 року, зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити премію за липень 2017 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач при накладенні на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення 26 липня 2017 року у вигляді догани та позбавлення премії, не допустив порушення законодавства про працю та профспілки, а підстави для визнання незаконним наказу № 166 тд від 26 липня 2017 року позивачем не доведені.

З вказаним рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що відповідач не ознайомив його з посадовою інструкцією, скористався можливістю доручити йому виконання обов'язків, що виходять за межі спеціальності, кваліфікації та посади. Судом першої інстанції проігноровано та належним чином не досліджено у судовому засіданні посадову інструкцію електромонтера 6 розряду по обслуговуванню електрообладнання 232-114-124-2015. Жодним чином його посада не має відношення до кріплення, виготовлення кріплень, монтажу та демонтажу трансформаторів, так як виконання даних робіт не відповідають класифікації займаної ним посади. Про те, що він буде виконувати роботу слюсаря - електрика або електромонтажника, він повідомлений не був, відповідно зміни в трудовий договір не вносились та додаткова угода між ним та відповідачем не підписувалась. Відповідно до вказаної посадової інструкції не передбачено обов'язок виявляти непроектні кріплення, як на крані №16 так і взагалі. В акті розслідування від 11.07.2017 року зазначено, що кран №16 виготовлений у 1976 році, дата введення в експлуатацію в 1977 році, тобто він вже використав свої ресурси і знаходиться в аварійному стані. Суд дійшов помилкового висновку, що магнітний підсилювач відноситься до електричних машин. Суд першої інстанції не звернув уваги, що і в інструкції і в Правилах зазначено, що вантажопідіймальні крани крім електромонтерів обслуговують слюсарі та слюсарі-електрики, які в електрослужбі відповідача взагалі відсутні. Крім того обрив кріплень відбувся у день, коли у нього був вихідний. Згідно акту розслідування у п.11 зазначено, що технічний ремонт (ТР) та технічне обслуговування(ТО) електроустаткування здійснювалися працівниками іншого підприємства ТОВ «МетінвестПромсервіс» у червні 2017 року, які також мали доступ до крану і саме працівники вказаної організації повинні були виявити несправності кріплення магнітного підсилювача. Оскаржуваний наказ не може мати юридичної сили та є нікчемним, оскільки виконаний не державною мовою. А тому відповідач безпідставно притягнув його до дисциплінарної відповідальності та недорахував премію.

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 та представники третьої особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача Бузівська Н.М. та Фурсова О.О. просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, його представника, представників відповідача та представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до вимог пп. 1.4. посадової інструкції 232-114-124-2015 електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду бригади з обслуговування та ремонту вантажопідйомного обладнання чергового персоналу електрослужби цеху обслуговування та ремонту обладнання сталеплавильного виробництва ПрАТ «МК «Азовсталь» у своїй діяльності повинен знати, керуватися та виконувати: правила внутрішнього трудового розпорядку, основи електротехніки, призначення, пристроїв, розташування внутрішнього електропостачання цеху і основні відомості про наявних в цеху споживачів, принцип дії та технічні характеристики устаткування, яке обслуговує, Правила пристрою електроустановок, Правила Безпечної експлуатації електроустановок споживачів та посадову інструкцію. Відповідно до вимог п.2.2.4 посадової інструкції електромонтер 6 розряду зобов'язаний проводити обходи та огляди електрообладнання згідно графіку для попередження та усунення можливих несправностей та простоїв, використовувати простої та перерви в роботі устаткування для його огляду, на підставі п.2.2.8 посадової інструкції - здійснювати записи в оперативному журналі про стан електрообладнання та всі виявлені несправності.

Відповідно до пункту 4.1. посадової інструкції 232-114-124-2015 електромонтер 6 розряду бригади з обслуговування та ремонту вантажопідйомного обладнання чергового персоналу електрослужби цеху обслуговування та ремонту обладнання сталеплавильного виробництва ПрАТ «МК «Азовсталь» несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на нього інструкцією обов'язків.

В пункті 5.2.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку зазначено, що працівники зобов'язані знати та виконувати Правила поводження з машинами і механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, дбайливо ставитися до них та використовувати за призначенням.

На підставі п.5.2.8. Правил внутрішнього трудового розпорядку робітники зобов'язані брати участь в усуненні ситуацій, які можуть привести або призведуть до знищення чи псування матеріальних цінностей, повідомляти про такі ситуації безпосередньому керівнику або іншій посадовій особі.

Із посадовою інструкцією, Правилами внутрішнього трудового розпорядку та розпорядженням № 110 від 16.01.2017р. про закріплення обслуговування крану № 16 ОСОБА_1 був особисто ознайомлений під розпис.

Згідно графіку Електрослужби цеху обслуговування та ремонту обладнання сталеплавильного виробництва ОСОБА_1 кожну зміну №2 повинен проводити обхід закріпленого електрообладнання в тому числі крану № 16.

05.07.2017року в зміні з 7:00 год. до 15:00 год., позивач на виконання своїх посадових обов'язків здійснював огляд крана №16, про що власноруч зробив запис в оперативному журналі. При цьому оперативний журнал не містить будь-які записи про виявлені зауваження щодо електрообладнання крана № 16 конвертерного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь», зокрема наявності непроектного кріплення магнітного підсилювача або корозійного псування металевої конструкції в місті його кріплення, що може стати причиною до його знищення чи псування.

06.07.2017р. в зміні з 15:00 год. в 21:05 год. в приміщенні машинного залу крана № 16 конвертерного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь» стався обрив кріплення магнітного підсилювача, що призвело до його падіння на металеву підлогу машзалу.

Розпорядженням № 58 від 11.07.2017р. була створена комісія для визначення причин падіння магнітного підсилювача крана № 16 конвертерного цеху ПрАТ «МК «Азовсталь» за наслідками роботи якої визначено відповідальну особу - електромонтера 6р. ОСОБА_1, який допустив відсутність контролю за підшефним обладнанням.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення позивача ОСОБА_1 100 % виробничої премії було здійснено з дотриманням вимог та процедур, встановлених Загальним положенням про оплату праці та преміювання працівників ПрАТ «МК «Азовсталь». Будь-яких порушень при застосуванні роботодавцем стягнення, судом не встановлено.

З обставинами встановленими судом першої інстанції та висновками колегія суддів погоджується, вважає їх повними та обґрунтованими, а зібрані у справі докази належним чином оціненими. Відомості здобуті в ході розгляду справи в суді першої інстанції не були спростовані в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП) працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За ч. 1 ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно із частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Частина третя статті 97 КЗпП України зобов'язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає щоб власник, тільки за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації, реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються працівникам, повністю або частково або позбавляти конкретного працівника премії. Власник наділений правом самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Згідно ст. 15 Закону «Про оплату праці» форми i системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розмiри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних i гарантійних виплат установлюються підприємствами самостійно в колективному договорі з дотриманням норм i гарантiй, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Ураховуючи викладене, однією iз складових частин чинної на пiдприємствi системи оплати праці має бути положення про преміювання.

У цьому положенні визначається коло працівників, на яких поширюється чинність преміювальної системи, показники й умови преміювання щодо кожної категорії працівників. Показники преміювання визначають не лише право на одержання премії, а й її розмір.

Положенням про преміювання мають визначатися виробничі та інші упущення, за які працівники позбавляються премії повністю чи частково. Одним iз таких показників може бути порушення працівником трудової дисципліни.

Згiдно зi ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисциплiни до працiвника застосовується такий вид стягнення, як догана, той же час Положенням про премiювання передбачено норму: якщо працiвниковi винесено догану за порушення трудової дисциплiни, то розмiр премiї зменшується або працiвник позбавляється права на одержання премiї повнiстю.

Частина 3 ст. 151 КЗпП забороняє впродовж строку дії дисциплінарного стягнення застосовувати до працівника будь-яке заохочення.

Згідно висновків зазначених у постанові ВСУ від 15 травня 2017 року у справі 6-2790цс16, частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Із п.13 Загального положення про оплату праці та преміювання працівників ПРаТ «МК Азовсталь», затвердженого на підприємстві та погодженого з профспілковою організацією вбачається, що при невиконанні працівником своїх функціональних і посадових обов'язків, порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку та технологічних інструкцій розмір його премії може бути зменшено від 5% до 100%.(т.2 а.с.159-161)

В судовому засіданні першої та апеляційної інстанції було встановлено, що позивач працював на підприємстві в якості електромонтера 6 розряду по обслуговуванню електрообладнання.

Згідно його посадової інструкції за №232-114-124-2015, а саме п.2.2.1 передбачено, що електромонтер по ремонту та обслуговуванню електроустаткування 6 розряду повинен здійснювати ремонт та обслуговування кранового електроустаткування у відповідності із графіком ППР та огляд у відповідності до правил технічної експлуатації та безпеки обслуговування електроустановок.

З вказаною посадовою інструкцією позивач був ознайомлений під розпис, підтвердженням чого є належним чином засвідчена її копія, долучена до матеріалів справи.(т.2 а.с.94-96)

З огляду на вказане доводи апеляційної скарги, що відповідач не ознайомив його з посадовою інструкцією, скористався можливістю доручити йому виконання обов'язків, що виходять за межі спеціальності, кваліфікації або посади та що судом першої інстанції проігноровано та належним чином не досліджено у судовому засіданні посадову інструкцію електромонтера 6 розряду по обслуговуванню електрообладнання 232-114-124-2015 - неспроможні.

Доводи апеляційної скарги, що в акті розслідування від 11.07.2017 року зазначено, що кран №16 виготовлений у 1976 році, дата введення в експлуатацію в 1977 році, тобто він вже використав свої ресурси і знаходиться в аварійному стані - непереконливі.

З матеріалів справи вбачається, що за весь час експлуатації крана №16 відповідач неодноразово здійснював заходи по забезпеченню експертного дослідження машин, устаткування підвищеної небезпеки на продовження терміну безпечної експлуатації після закінчення граничного строку експлуатації, останнє з яких проводилося 13.04.2018 року. За наслідками дослідження проведеного ДП «Донецьким експертно-технічним центром Держпраці», фахівці дійшли висновку, що технічний стан крану на момент проведення експертного обстеження відповідає «Правилам охорони праці при експлуатації вантажопідйомних кранів, підйомних пристроїв та відповідного устаткування». Зазначене обґрунтовано наявністю позитивного висновку експертизи №40567667.-09.-0059.18 від 13.04.2018 року в якому визначена дата наступного технічного огляду - 13.04.2020 року.(т.3 а.с.27)

Доводи апеляційної скарги, що суд дійшов помилкового висновку, що магнітний підсилювач відноситься до електричних машин - неспроможні.

Магні?тний підсилювач - це електромагнітний пристрій, який складається з одного чи декількох магнітопроводів з обмотками, за допомогою якого в електричному колі, що живиться від джерела змінної напруги чи струму, може змінюватися струм чи напруга, та дія якого ґрунтується на використанні явища насичення феромагнетика під час підмагнічування його постійним магнітним полем. Таким апаратом можна регулювати великі струми за допомогою порівняно слабких електричних сигналів. Принцип його роботи заснований на зміні у феромагнітних матеріалах магнітної проникності для змінного струму при наявності подмагнічування постійного струму.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув уваги, що і в інструкції і в Правилах зазначено, що вантажопідіймальні крани крім електромонтерів обслуговують слюсарі та слюсарі-електрики, які в електрослужбі відповідача взагалі відсутні - непереконливі.

З Положення про технічне обслуговування устаткування підприємств гірничо-металургійного комплексу, яке розповсюджується на організацію робіт з Технічного обслуговування(ТО) механічного, електротехнічного та енергетичного устаткування, метою якого є підтримання його технічно справного стану, запобіганню передчасному зносу устаткування та його складових частин вбачається, що експлуатаційний, черговий і ремонтний персонал протягом зміни зобов'язаний: робити технічні огляди устаткування на закріплених ділянках згідно з графіком, затвердженим головними спеціалістами. Вести систематичне спостереження за роботою устаткування, робити регулярні записи в журналі приймання та здавання змін.

Позивач не довів, що він не входить до кола осіб які забезпечують ТО електротехнічного та енергетичного устаткування.

Відсутність зауважень у записах позивача в журналі приймання та здавання змін щодо наявності дефектів та непроектного кріплення магнітного підсилювача зроблених після планового огляду крану, позбавила можливості кваліфікованих фахівців для своєчасного їх усунення. Як наслідок наявність не усунутих дефектів призвела до обриву магнітного підсилювача та його падіння на підлогу машинного залу, що потягло за собою зупинення роботи крану, тобто простою.

Позивач не довів, що падіння магнітного підсилювача з крану на підлогу, крім зазначеного, не могло призвести до більш значних та негативних наслідків, а лише посилався, що магнітний підсилювач залишився в робочому стані.

Аналізуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що позивач 05.07.2017р. неналежно виконав свої професійні обов'язки, а дії відповідача щодо притягнення позивача до відповідальності були обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги, що обрив кріплень магнітного підсилювача відбувся у день, коли у нього був вихідний неспроможні.

Позивач не довів, що обслуговування електроустаткування крану після його зміни проводилося іншим фахівцем, закріпленим за цим краном з тим самим обсягом повноважень.

Доводи апеляційної скарги, що оскаржуваний наказ не може мати юридичної сили та є нікчемним, оскільки виконаний не державною мовою, а тому відповідач безпідставно притягнув його до дисциплінарної відповідальності та недорахував премію, суд не може прийняти до уваги, так як позивач в судовому засіданні також не користувався державною мовою, а послуговувався російською.

За положеннями актів ст.ст. 9, 10 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин» № 802-IV від 15.02.2003 р. (далі - Закон України № 802-IV) ратифіковано Європейську хартію регіональних мов або мов меншин, підписану від імені України 2 травня 1996 року в м. Страсбурзі гарантується вільне використання в Україні мов національних меншин України, в тому числі, російської мови та прямо забороняють застосування у внутрішніх правилах компаній будь-яких положень, що виключають або обмежують використання регіональних мов або мов меншин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної Інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 25 лютого 2019 року.

Керуючись ст.ст. 374, 375. 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді Є.Є. Мальцева

І.П. Мироненко