Справа № 456/4591/18 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1219/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Копняк С.М., Мікуш Ю.Р.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миртюківська сільська рада Стрийського району Львівської області про відшкодування матеріальних збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просив стягнути на користь громади с.Слобідка Стрийського району Львівської області майнову шкоду у сумі 133 356 грн. завданої внаслідок руйнування фасаду церкви в с. Слобідка Стрийського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що в 2016 році під час будівництва церкви у с. Слобідка, яка будувалась понад 10 років за кошти громади села, священник ОСОБА_2 втрутився у процес будівництва, загітував частину села на свій бік і зруйнував частину фасаду церкви загальною площею 400 м.кв., що коштувало громаді 133 356 грн.. В цю суму входив демонтаж штукатурки, вартість розчину, вартість риштування, вивіз і прибирання штукатурки. Даний факт підтверджений зведеним кошторисним розрахунком та локальним кошторисом на будівельні роботи на опорядження фасаду церкви у с. Слобідка Стрийського району. Зазначав, що минуло три роки від завершення першого штукатурення церкви і дзвіниці, проте на даний час руйнування першої штукатурки з основного куполу чи з дзвіниці не спостерігається.

У зв`язку з цим, він як депутат сільської ради, уповноважений жителями села, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вимагає від священика ОСОБА_2 компенсувати збитки, які той заподіяв громаді села.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миртюківська сільська рада Стрийського району Львівської області про відшкодування матеріальних збитків відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та несправедливим. Звертає увагу, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 з`явився в судове засідання в рясі св`ященника та проголошуючи різні притчі чинив тиск на суддю.

Просить ухвалити рішення про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги та пояснення ОСОБА_2 на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд виходив з тих обставин, що останнім не доведено факту завдання матеріальної шкоди відповідачем громаді с. Слобідка Стрийського району Львівської області в розмірі 133356 грн, а також, що він є належним представником громади с. Слобідка Стрийського району Львівської області який діє від їх імені.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно ч.1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

Належними сторонами в цивільному процесі будуть суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. За положенням ст. 4,51 ЦПК належний позивач особа, якій належить право вимоги; належний відповідач особа, котра повинна відповідати за позовом. Неналежними сторонами будуть ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку, тобто не є суб`єктами спірних правовідносин.

Звертаючись до суду з позовом як фізична особа, позивач посилався на те, що він діє як депутат Миртюківської сільської ради з метою захисту інтересів громади с. Слобідка, Стрийського району.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради має право офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня

З аналізу вищезазначених норм права слід зробити висновок, що здійснення представництва інтересів територіальної громади Законом покладений на відповідні представницькі органи - сільські, селищні, міські ради, а також на депутатів місцевих рад з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування.

Згідно Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» церква (релігійні організації) в Україні відокремлена від держави. Держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій, не фінансує діяльність будь-яких організацій, створених за ознакою ставлення до релігії.

Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконкомом Миртюківської сільської ради Стрийського району від 04.02.2018 року № 93 храм Української Греко католицької церкви Різдва Пресвятої Богородиці у с. Слобідка Стрийського району на балансі Миртюківської сільської ради не знаходиться.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що звернення позивача ОСОБА_1 до суду як депутата Миртюківської сільської ради в інтересах громади с. Слобідка з приводу відшкодування шкоди завданої руйнуванням фасаду церкви, тобто з питань які виникають з церковних правовідносин є неналежним. Окрім цього, уповноваження ОСОБА_1 . двома особами, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для звернення до суду по даній справі є також неналежним, оскільки дві особи не можуть вважатись громадою села, а звертатись в суд з приводу майна церкви, зокрема відшкодування шкоди завданої пошкодженням фасаду церкви має право саме релігійна громада с. Слобідка. Однак позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт реєстрації статуту (положення) релігійної громади, а також не надано доручення на представництво інтересів громади у суді.

В даному випадку ОСОБА_5 є неналежним позивачем так як не довів, які саме його права та інтереси порушено, а відповідно право вимоги у такого не виникає.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Так, загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є: наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий; протиправність дій того, хто завдав шкоду; причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат; вина, того, хто завдав шкоду. При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести відсутність своєї вини.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом не здобуто, а позивачем не представлено ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції належних та допустимих доказів в підтвердження факту заподіяння громаді с. Слобідка Стрийського району матеріальної шкоди у розмірі 133 356 грн, саме неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Копняк С.М.

Мікуш Ю.Р.