Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 210/1602/17

провадження № 61-2559ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»), головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними.

Позовна заява мотивована тим, що з 1984 року ОСОБА_1 перебувала з ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» у трудових відносинах, працюючи на різних посадах. При видачі їй довідки № 460 від 30 вересня 2016 року, яка уточнює особливий характер роботи, адміністрацією підприємства в довідку не включено період її роботи на посаді контролера збагачувальної фабрики у відділі технічного контролю за період із 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 рік. Відповідь мотивовано тим, що зарахувати період роботи на посаді контролера продукції збагачення до 01 січня 1992 року за Списком № 2 не має законних підстав, оскільки на цей період була чинна постанова Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, згідно з якою робота контролера продукції збагачення не була передбачена.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року позов задоволено. Визнано дії ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» неправомірними та зобов'язано приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» надати довідку, уточнюючу особливий характер роботи, в якій вказати, що ОСОБА_1 у період з 01 вересня 1984 року по 01 січня 1992 року працювала повний робочий день на приватному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», у виробництві «збагачування» в якості контролера продукції збагачування дільниці рудозбагачувальної фабрики № 1 відділу технічного контролю, що передбачено списком № 2 розділ І, підрозділ «а», позиція «2030000а-13040», затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 10 від 26 січня 1991 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними відмовлено.

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 23 січня 2019 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржене рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року свідчить, що суд першої інстанції, з урахуванням того, що предметом позову є визнання дій відповідача (ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат») щодо ненадання уточнюючої особливий характер роботи довідки, та зобов'язання вчинити дії щодо її надання, визнав справу № 210/1602/17 малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга ОСОБА_1 та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій незаконними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат