Справа № 215/2396/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання - Кошмак А.С.,

за участю: представника позивача - Гребенюка О.С.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

02.05.2019 АТ КБ«Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.05.2007 в розмірі 22986,84 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн., оскільки остання не виконує умови договору.

Вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.05.2007, ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умовами та Правилами договору, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_1 не сплатила своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 24.03.2019 у відповідача виникла заборгованість в розмірі 22986,84 грн., яка складається з наступних сум: 4613,56 грн. - тіло кредиту; 5539,51 грн. - прострочене тіло кредиту; 0,00 грн.. - відсотки; 10305,16 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 957,81 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1070,80 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 1921 грн. судового збору.

Стислий виклад заперечень відповідача.

ОСОБА_1 надала суду відзив на позовну заяву. Вказує, що вона не має боргових зобов`язань перед позивачем, тому вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» не надав жодних доказів того, що вона має заборгованість, надані додатки до позову не можуть підтверджувати факт отримання та існування боргу перед позивачем, оскільки факт отримання коштів, який є не касовим та первинним обліковим бухгалтерським документом, що не відповідає ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Вказує, що 24.05.2007 анкета-заява, яка не містить жодних істотних умов, не є кредитним договором. Просить застосувати до позовних вимог позовну давність.

Заяви, клопотання учасників справи.

В судове засідання представник позивача Гребенюк О. С . не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні 27.08.2019, просять в задоволені позовних вимог відмовити, з підстав викладених у відзиві на позов, та 23.09.2019 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та за відсутності відповідача.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 10-30 год. 13.06.2019, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

13.06.2019 в судовому засіданні відкладено розгляд справи на 16-00 год. 05.08.2019, для виклику представника позивача та відповідача.

05.08.2019 справу знято з розгляду до 11-30 год. 27.08.2019, у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні.

27.08.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 10-00 год. 23.09.2019, перед дослідженням письмових матеріалів справи.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається із копії укладеної та підписаної 24.05.2007 ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої Банк надав відповідачу кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, - а.с.10-26, наданим розрахунком заборгованості, - а.с. 5-9, судом встановлено, що станом на 24.03.2019 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 22986,84 грн., яка складається з наступних сум: 4613,56 грн. - тіло кредиту; 5539,51 грн. - прострочене тіло кредиту; 0,00 грн.. - відсотки; 10305,16 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 957,81 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1070,80 грн. - штраф (процентна складова), яка виникла з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань.

Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Відповідно до анкети-заяви, відповідач згодназ тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між неюта банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їйдля ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 10).

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайтіhttps://privatbank.ua/terms/ (а.с. 10-26).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Матеріалами справи підтверджується, що Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит в сумі 21600грн. (а.с. 10).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконала, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за його користування не сплатила, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 24.03.2019 становить 22986,84 грн., з них: 4613,56 грн. - тіло кредиту; 5539,51 грн. - прострочене тіло кредиту; 0,00 грн.. - відсотки; 10305,16 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 957,81 грн. - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1070,80 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим розрахунком Банком (а.с. 5-9).

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин норми ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

Так, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Суд вважає, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача - не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.05.2007шляхом підписання заяви-анкети.

Даний висновок суду узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019, а тому інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

При цьому, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві-анкеті позичальника від 24.05.2007процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні також умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Врахувавши аналіз викладених норм права, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання в сумі 10305,16 грн., заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в сумі 957,81грн., штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина); 1070,80грн. - штраф (процентна складова), у зв`язку з відсутністю передбаченого в підписаній між сторонами анкеті-заяві обов`язку відповідача по їх сплаті.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, наявність заборгованості підтверджується розрахунком в матеріалах справи, з яким суд погоджується, відповідач не надаласуду докази виконання зобов`язання з повернення позичених коштів, а відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в сумі 10153,07 грн., яка складається з: 4613,56 грн. - тіло кредиту; 5539,51 грн. - прострочене тіло кредиту.

Стосовно застосування позовної давності за заявою відповідача, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який допускав можливість стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Відступаючи від зазначеного висновку Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що встановлено нормами ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається з наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості та виписки по картці, відповідачем періодично здійснювалося поповнення карткового рахунку, кожне поповнення переривало строк позовної давності.

Так, судом встановлено, згідно витягу з Тарифів Банку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», а.с. 11, що відсотки за кредитним договором повинні сплачуватися щомісячними платежами, тобто пільговий період - до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); базова % ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) - 1,9%; обов`язковий щомісячний платіж -7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості).

Так, 08.06.2018 відповідачем останній раз було поповнено картковий рахунок за даним кредитним договором, тобто строк позовної давності почав обчислюватися з 08.06.2018, а позивач звернувся до суду з даним позовом до суду 02.05.2019, тобто в межах строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, тому на думку суду відсутні правові підставі для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.05.2007.

Крім того, суд не може взяти до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, з приводу не укладання саме кредитного договору, оскільки сторони уклали між собою письмову анкету-заяву, яка підписана відповідачем, та яку суд розцінює, як кредитний договір.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, а саме 1921 грн. судового збору, а.с. 1, сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.05.2007 всього в розмірі 10153,07 грн., з яких: 4613,56 грн. - тіло кредиту; 5539,51 грн. - прострочене тіло кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1921 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 23 вересня 2019 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул.Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: