Дата документу 13.02.2019 Справа № 336/1868/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1868/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/749/19 Голубкова М.А.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з виробництвом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запорізький завод феросплавів», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з виробництвом, посилаючись на те, що він працював в ПАТ «Запорізький завод феросплавів» протягом 28 років 6 місяців. З них плавильником феросплавів 10 років 25 днів.

Його стаж роботи у шкідливих умовах складає 14 років 3 місяця.

Вказує, що через вплив небезпечних виробничих чинників він отримав професійне захворювання, що підтверджується медичним висновком ДУ «Інститут медицини праці Академії медичних наук України» Клініка професійних захворювань від 06.06.2012 року № 1930, висновком МСЕК від 10.07.2012 року та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності відповідно до якої йому встановлена 3 група інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності.

Зазначає, що актом про розслідування причин виникнення хронічного професійної захворювання встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу робот в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запорізький завод феросплавів», наявність у повітрі робітничої зоні концентрацій марганцю оксидів.

Вказує, що за станом здоров'я він обмежений у побуті, у зв'язку з отриманим професійнім захворюванням він постійно вимушений знаходиться під наглядом лікарів, проходити систематичні курси стаціонарного і амбулаторного лікування у медичних закладах, наслідок цього порушені його звичайні соціальні зв'язки, та постійно знаходиться в нервовій напруженості, що негативно впливає на його психологічний стан.

З моменту отримання професійного захворювання в нього погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість, та підвищена дратівливість.

У зв'язку з професійним захворюванням та втратою професійної працездатності для організації свого життя і життя своєї родини він докладає додаткові зусилля, а також потребує сторонньої допомоги для організації своєї життєдіяльності, що ускладнює життя своєї родини, що також спричиняє йому моральні страждання, які останній оцінює в 200 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у зв'язку з отриманням професійного захворювання в розмірі 200 000 грн. грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2018 року, з урахуванням ухвали суду від 18 грудня 2018 року про виправлення описки, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у зв'язку з отриманням професійного захворюванням у розмірі 100 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» на користь держави судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

У апеляційній скарзі Акціонере товариство «Запорізький завод феросплавів» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення не звернув уваги на аргумент відповідача про наявність в діях позивача грубої необережності, який є вирішальним для вирішення справи, що призвело до визначення несправедливого, нерозумного та невиваженого розміру моральної шкоди. Просить змінити рішення суду, стягнувши з відповідача на користь позивача сатисфакцію моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням в 60 000,00 грн.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Запорізький завод феросплавів» протягом 28 років 6 місяців, з яких стаж в шкідливих для здоров'я умовах праці складає 14 років 3 місяці. Внаслідок впливу небезпечних виробничих чинників позивач отримав 60% втрати працездатності, йому встановлено 3 групу інвалідності. Відповідно до акту про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання встановлено, що захворювання виникло внаслідок тривалого стажу робіт в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запорізький завод феросплавів», а саме наявність у повітрі робітничої зони концентрацій марганцю оксидів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, та з того, що позивачем доведено причинно-наслідковий зв'язок між роботою в шкідливих умовах праці та втратою працездатності.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неврахування судом наявності в діях ОСОБА_3 грубої необережності, що призвела до виникнення шкоди здоров'ю позивача.

Відповідно до частини другоїст. 153 КЗпП Українизабезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першоїст. 237-1 КЗпП Українипередбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці»передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Тобто, роботодавець допустив перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що є порушеннямст. 153 КЗпП Українитаст. 13 Закону України «Про охорону праці».

З огляду на вказане колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Запорізький завод феросплавів», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Окрім того, колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 1193 ЦК України, оскільки дана правова норма регулює порядок відшкодування шкоди, завданої фізичною особою.

Разом з тим, колегія вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід зменшити до 60000 грн., оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини справи та не наведено переконливих доказів, які б підтверджували розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Запорізький завод феросплавів» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2018 року по цій справі в частині визначення розміру моральної шкоди змінити: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 60000 /шістьдесят тисяч/ грн.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Дата складання повної постанови 18 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

Е.А. Онищенко