Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 208/5510/15-ц

провадження № 61-31349св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року у складі судді Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Позов мотивовано тим, що у 2002 році, ОСОБА_4 , власник квартири АДРЕСА_1 , отримавши обумовлену грошову суму вартості вказаної квартири передала йому оригінали всіх правовстановлюючих документів на неї для оформлення договору купівлі-продажу. Проте, нотаріально оформити такий договір вони не встигли, оскільки ОСОБА_4 померла.

Зазначаючи, що з 2002 року до теперішнього часу він відкрито користується спірною нерухомістю, сплачує комунальні послуги, здійснює поточний ремонт, крім того, спадкоємець ОСОБА_4 - ОСОБА_2 претензій на дане майно не має, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 24,0 кв.м, жилою площею 12, 9 кв.м, в порядку набувальної давності.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, позивач відкрито, добросовісно та безперервно володіє спірною квартирою не маючи юридично оформленого та зареєстрованого права власності на неї, що позбавляє його можливості укласти договори з комунальними установами для обслуговування вказаної квартири, здійснювати в повному обсязі права та обов`язки власника.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Департамент комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області оскаржив вказане рішення місцевого суду в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року.

Апеляційний суд виходив із того, що Департамент комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області пропустив, передбачений частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У липні 2017 року Департамент комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції обмежив права Департаменту комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області на захист порушених прав в судовому порядку, безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, не зазначивши в ухвалі про розгляд заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, про яке заявнику стало відомо лише 28 лютого 2017 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на надання заперечень на касаційну скаргу.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 травня 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 24,0 кв.м, жилою площею 12, 9 кв.м, в порядку набувальної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду Департамент комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області 31 травня 2017 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року.

Мотиви з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належним їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

За змістом частини першої статті 292, частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року у редакції, чинній на час звернення Департаменту до апеляційного суду, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частина третя статті 297 ЦПК України 2004 року передбачає можливість поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за наявності підстав для такого поновлення, які будуть визнані судом поважними.

Разом з тим незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення (абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року).

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх владних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов`язків.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2054цс16.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, застосувавши положення частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, зробив правильний висновок про те, що, Департамент комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області звернувшись 31 травня 2017 року з апеляційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2015 року пропустив, передбачений частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року, строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який є присічним і поновленню не підлягає, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги Департаменту комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області щодо неналежного дослідження судом поважності наведених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження та у зв`язку з цим порушення права на таке оскарження судового рішення не може бути підставою для скасування ухвали апеляційного суду, оскільки строк апеляційного оскарження для прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, передбачений частиною другою статті 297 ЦПК України 2004 року є присічним і поновленню для цих органів не підлягає.

Верховний Суд дійшов висновку про їх безпідставність з огляду на відсутність особливих і непереборних обставин, які перешкоджали заявнику оскаржити його в апеляційному порядку у встановлені процесуальним законом строки.

Інші аргументи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Департаменту комунальної власності, земельних ресурсів та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко