12.02.2019 Провадження №2/311/368/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м.Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши матеріали позовної заяви Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «-Запопрожпромтехмонтаж-», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1, про внесення змін до Державного реєстру прав, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області надійшла вказана позовна заява Василівського РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області до державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, треті особи ТОВ «-Запопрожпромтехмонтаж-», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1, про внесення змін до Державного реєстру прав.

Під час вивчення матеріалів справи встановлено, що позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV.

Відповідно до ч.1ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (п.1 ч.1ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Правовий статус і компетенція державного реєстратора прав та їх обтяжень визначені ст.10 даного Закону.

Згідно з ч. 1.ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст. 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Аналіз змісту ст.19 ЦПК України та ст. 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, із яких виник спір.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду №826/9928/15 від 04.04.2018 р., №619/2019/17 від 14.03.2018 р., №826/9928/15 від 04.04.2018 р., №826/4460/17 від 16.05.2018 р., а також Верховного Суду України від 25.04.2017 р. у справі №21-3197а16.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не заявлялись вимоги про захист власного цивільного права, суддя приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на протиправності дій державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у даній справі дослідженню будуть підлягати виключно владні, управлінські рішення та дії щодо державної реєстрації права власності, вчинені відповідачем - державним реєстратором як суб'єктом владних повноважень, а тому даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 353, 354 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до державного реєстратора Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «-Запопрожпромтехмонтаж-», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1, про внесення змін до Державного реєстру прав-відмовити.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області повернути Василівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (місцезнаходження: Запорізька область, м. Василівка, вул. Театральна, 14, на р/р 0261, Код банку 820172) судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп., який було сплачено на р/р №8044 УК у Василівському районі, МФО 899998, відповідно до платіжного доручення №192 від 24.01.2019 року.

Роз'яснити позивачу, що заявлені вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Василівського районного суду С.О.Нікандрова