Провадження № 2/234/3264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Лутай А.М.,

за участю: секретаря Пагуліч Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краматорська Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 02.08.2019р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що вона має на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 , Україна. Свої вимоги мотивує тим, що в спірному будинку окрім неї, зареєстровані: її чоловік ОСОБА_2 , і син ОСОБА_3 , відповідачі у справі, які не мешкають в зазначеному будинку з серпня 2014р по теперішній час. Вказує, що на теперішній час вона (ОСОБА_1 ) знаходиться у скрутному становищі, вимушена сплачувати комунальні послуги за відсутніх відповідачів, не може оформити житлову субсидію. Просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка та її представник ОСОБА_4 підтримують вимоги позову, наполягають на задоволенні, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно наданих суду заяв, дають свою згоду на виписку їх з приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.211 ч.2 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії договору дарування житлового будинку від 27.11.1998р (серія ААН №353930), зареєстрованого в КП БТІ 01.12.1998р в реєстровій книзі під №3543, встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Факт реєстрації відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в зазначеному вище будинку підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян, довідкою Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади від 26.07.2019р №01.1-25/2503.

З наданого Комітетом мікрорайону № 6 Краматорської міської Ради Акту про не проживання від 23.07.2019р, вбачається, що в спірному будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зареєстровані, але фактично за цією адресою не проживають з серпня 2014 року по теперішній час.

Застосовуючи норми процесуального та матеріального права суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.316, 317 ЦК України право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Кожен громадянин в України має право володіти, користуватися і розпоряджатися майном особисто... Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності у місці реєстрації без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З наданих до суду заяв вбачається, що позивачка та її представник підтримали позов, а відповідачі його повністю визнали. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спірному будинку не проживають з серпня 2014 року, останні позовні вимоги визнають у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд вважає можливим визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.16, 316, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 130, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 :

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Талас, Киргизстан;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Краматорськ, Донецька область, Україна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: А.М.Лутай