Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 759/19873/13-ц

провадження № 61-40838св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Головне управління юстиції у м. Києві

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2018 року у складі судді Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Головне управління юстиції у м. Києві.

Заява обгрунтована тим, що 02 листопада 2013 року у своїй комунальній квартирі АДРЕСА_1 померла від хвороби її троюрідна сестра ОСОБА_3 , 1957 року народження. Про смерть сестри її сповістили сусіди лише після того як слідчо-оперативна група Шевченківського РУ ГУ МВС України м. Києва провела огляд місця події та опечатала квартиру. Тіло померлої було доставлено у міський морг.

Вказує, що її батьком був ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Батьком її батька, тобто її дідусем, був ОСОБА_5

У її діда ОСОБА_5 був рідний брат - ОСОБА_6 , який приходиться їй двоюрідним дідусем. ОСОБА_6 мав рідну дочку ОСОБА_7 , 1933 року народження, яка померла у 2004 році. Її тітка - ОСОБА_7 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_8 , народила ІНФОРМАЦІЯ_3 дочку ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та є її троюрідною сестрою.

Вказувала, що встановлення факту родинних відносин викликане бажанням провести поховання троюрідної сестри біля праху спільних родичів, оскільки у неї відсутні документи, які підтверджують родинні зв`язки для того, щоб забрати тіло троюрідної сестри та її поховати.

Враховуючи вищевикладене просила суд встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , а саме того, що вона є троюрідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року у складі судді Мазур І. В. заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є троюрідною сестрою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт встановлення родинних відносин необхідний заявниці для отримання свідоцтва про смерть троюрідної сестри та проведення поховання праху померлої біля їхніх спільних родичів.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 не є стороною у справі і оскаржуваним ним рішенням суду питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки останнього не вирішувалось, суд апеляційної інстанції відповідно до положень статті 358 ЦПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2018 року справу призначено судді-доповідачеві Пророку В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 червня 2019 року у зв'язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду суддю Пророка В. В. у справі призначено проведення повторного автоматичного визначення судді та призначено суддю-доповідача.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що він є добросовісним набувачем та власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 02 грудня 2014 року.

Зазначає, що 15 травня 2018 року отримав копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року про відкриття провадження у справі № 761/46056/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, визнання права власності та витребування майна, до якої було додано копію позовної заяви з доданими до неї документами, зокрема, й копію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року, яке було предметом апеляційного оскарження. Предметом позову у справі № 761/46056/17 є оскарження договору купівлі-продажу квартири від 13 серпня 1996 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , та витребування від ОСОБА_2 придбаної ним квартири.

Вказує, що він не був учасником справи № 759/19873/13, однак за результатами її розгляду в порядку окремого провадження встановлено факт, який призвів до порушення його законних прав у вигляді посягання з боку ОСОБА_1 на його майно, тобто квартиру.

Оскаржуване ним рішення суду першої інстанції стало підставою для ініціювання ОСОБА_1 позову, предметом якого є спір про право власності на майно, а у редакції ЦПК 2004 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, які не пов'язуються з наступним вирішенням спору про право.

Посилається на те, що нормами національного законодавства передбачено право особи на оскарження судового рішення, якщо вона не брала участі у справі, однак внаслідок ухвалення в ній рішення порушуються її права та законні інтереси з боку інших осіб. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року по справі № 759/19873/13-ц має для нього виняткове значення, оскільки він позбавлений можливості спростувати встановлені при його розгляді обставини у справі № 761/46056/17, предметом якого є оскарження його права власності на квартиру.

Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року відкрито провадження у справі № 761/46056/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, визнання права власності та витребування майна.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 лютого 2014 року відмовлено.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою ОСОБА_2 посилався на те, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушуються його права, оскільки вказане рішення стало підставою для подання позову щодо витребування квартири, добросовісним набувачем якої він є.

Підстави відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,апеляційний суд не врахував, що він звернувся до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та обов'язки (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права, свободи, інтереси та обов`язки особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та неупередженим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France, № 23805/94, § 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» (De Geouffre de la Pradelle v. France, № 12964/87, § 28).

Таким чином, апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд наведеного не врахував, неправильно застосував положення статей 352, 358 ЦПК України, а тому оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.

Крім того, апеляційний суд зробив передчасний висновок про те, що оскаржуваним рішенням місцевого суду не порушено права ОСОБА_2 , фактично надав оцінку доводам апеляційної скарги по суті, що можливо лише в межах відкритого апеляційного провадження, з дослідженням усіх обставин справи та оцінкою доказів на підтвердження чи спростування доводів ОСОБА_2 про порушення його прав оскаржуваним судовим рішенням.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2018 року скасувати, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович