Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 308/1465/17

провадження № 61-306св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Карпенко С. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року у складі судді Куштан Б. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення немайнового права, скасування недопустимих ухвал із моральною шкодою та просив: справу (заяву) прийняти до розгляду; застосувати у цій справі (№ 308/1465/17) статтю 277 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), яка є похідною разом із справою № 2-2288; за невиконання частини першої статті 276 ЦПК України відшкодувати моральну шкоду - суму (ціну позову) - 80 000 грн разом із затримкою оплати за лікарняним листком (заробітна плата), яка немає давності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, у вересні 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було зазначити: в чому полягає незаконність оскаржуваної ухвали місцевого суду; нові обставини, що підлягають встановленню; перелік документів та інших матеріалів, що додаються, а також надати копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 10 вересня 2018 року постановлено вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що 21 листопада 2018 року заявник подав до апеляційному суду «заяву про усунення недоліків з одночасним виконанням Постанови Європейського суду з прав людини від 18 травня 2017 року та вимог статей 160-169 ЦПК України», однак з її змісту не вбачається, що ОСОБА_1 виконав вимоги ухвали від 06 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У січні 2019 року ОСОБА_1 подавдо Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив: скасувати ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року; вирішити, хто має виконувати зміст тексту статті 260 ЦПК України; визначити підсудність справи; визначити суд, який підкориться змісту частини другої статті 3 ЦПК України та статті 8 Конституції України; на підставі договору підготувати звіт контролюючим органам та видати судовий наказ про репарації; вжити заходів та вимагати від Комунального закладу «Закарпатський академічний обласний український музично-драматичний театр імені братів Юрія-Августина та Євгена Шерегіїв» Закарпатської обласної ради: вчинити дію-обов`язок, зупинити порушення шляхом написання правильного логічного лінгвістичного вислову із застосуванням статей 276-294 Цивільного кодексу України, відновити становище яке існувало до порушення; провести повні репарації допущених порушень та їх наслідків; стягнути на його користь із вказаного закладу неотриману суму виплат за лікарняним листком та середньомісячну заробітну плату і в нагороду надати йому акт форми Н-1, який символізуватиме результат отриманої ним травми.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що оскаржувана ним ухвала постановлена без проведення судового засідання, тобто апеляційний суд порушив вимоги статті 213 ЦПК України. Крім того, порушено вимоги частини четвертої статті 258 ЦПК України. Конституція України не допускає будь-якого обмеження часу на оскарження. В ухвалі апеляційного суду не зазначено жодної норми матеріального права і вона не відповідає вимогам статті 260 ЦПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 18 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

19 лютого 2019 року справа № 308/1465/17 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною апеляційної скарги та повернення її ОСОБА_1 , апеляційний суд керувався нормами статей 185, 357 ЦПК України, і виходив з того, що заявник не виконав вимоги ухвали Закарпатського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху - не зазначив у скарзі: в чому полягає незаконність оскаржуваної ухвали місцевого суду; нові обставини, що підлягають встановленню; перелік документів та інших матеріалів, що додаються, а також не надав копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Апеляційна скарга за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Встановивши, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції правильно визнав скаргу неподаною і повернув її заявнику, тобто суд діяв відповідно до норм цивільного процесуального законодавства України та в межах наданих йому повноважень.

Доводи касаційної скарги про те, що оскаржувана ухвала була постановлена апеляційним судом без проведення судового засідання, що є порушенням вимог статті 213 ЦПК України (Безпосередність судового розгляду. Перерви в судовому засіданні), не заслуговують на увагу, оскільки питання про повернення апеляційної скарги у зв`язку з неусуненням недоліків суд апеляційної інстанції вирішує без проведення судових засідань та виклику сторін.

Аргументи скарги про порушення судом вимог частини четвертої статті 258 ЦПК України, за якою перегляд судових рішень в апеляційному порядку закінчується прийняттям постанови, є неспроможними, оскільки відповідно до частини сьомої статті 357 ЦПК України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Посилання заявника на те, що в оскаржуваній ухвалі апеляційним судом не зазначено жодної норми матеріального права, не заслуговують на увагу, оскільки ухвала про повернення апеляційної скарги є актом застосування судом норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що Конституція України не допускає будь-якого обмеження часу на оскарження судових рішень, також не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 роз`яснив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, саме процесуальним законодавством встановлюються порядок та строки на апеляційне і касаційне оскарження судових рішень, що не суперечить положенням Конституції України.

Зміст оскаржуваної ухвали відповідає вимогам статті 260 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. С. Жданова

С. О. Карпенко