ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2886/19 Справа № 205/2002/17 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, у м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

04 квітня 2017 року ОСОБА_2, діючи за довіреністю в інтересах ОСОБА_1, звернувся до суду з уточненим позовом до ТДВ «Дніпрокомунтранс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вказував, що 16 листопада 2016 року з вини ОСОБА_3, який працював на посаді водія у ТДВ «Дніпрокомунтранс», сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_1 завдано збитки, які відповідач у добровільному порядку не відшкодовує.

Позивач просив суд стягнути з ТДВ «Дніпрокомунтранс» майнову та моральну шкоду у загальному розмірі 73.682 грн.65 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Дніпрокомунтранс» на користь ОСОБА_1 63.682 грн.65 коп. на відшкодування майнової шкоди та 10.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати в розмірі 1.280 грн.

В апеляційній скарзі ТДВ "Дніпрокомунтранс", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що не враховано відсутності доказу вартості залишків автомобіля після ДТП; сума моральної шкоди перевищена, оскільки сам ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді участі не приймав.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ТДВ "Дніпрокомунтранс" залишити без задоволення, рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ТДВ "Дніпрокомунтранс" на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2016 року у справі №205/8938/16-п встановлено, що 16 листопада 2016 року о 17:40 год. ОСОБА_3, керуючи сміттєвозом, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.Гербіна на перехресті з вул.Криворізьке шосе в м.Дніпропетровську не надав дорогу автомобілю марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 який рухався головною дорогою, що спричинило пошкодження транспортних засобів (а.с.37).

Відповідно до довідки №702, наданої ТДВ «Дніпрокомунтранс» 15 травня 2017 року, ОСОБА_3 працював у вказаному товаристві водієм автотранспортних засобів з 18 жовтня 2016 року по 26 грудня 2016 року (а.с.54).

Відповідно до полісу №АЕ/5374759 автомобіль марки DAF-75.250 CF, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом в ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія».

Згідно з висновком експертного дослідження про оцінку вартості майнової шкоди №4222 від 30 листопада 2016 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, складає 113.182 грн.65 коп. (а.с.8-36).

Власником автомобіля марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_1 (а.с.7).

ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» виплатило власнику пошкодженого транспортного засобу 49.500 грн. як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП (а.с.38).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів факт заподіяння майнової шкоди внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_3, який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТДВ "Дніпрокомунтранс", та за участю автомобіля, належному відповідачу, на користь позивача в розмірі 63.682 грн.65 коп., як відшкодування такої шкоди, а також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у розмірі 10.000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб'єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За таких обставин, встановивши, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з відповідачем на час ДТП, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем позивачу майнової шкоди в розмірі 63.682 грн.65 коп., виходячи з того, що розмір матеріального збитку складає 113.182 грн.65 коп., з яких 49.500 грн. сплачено позивачу ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія». Доводи апеляційної скарги висновку суду в цій частині не спростовують.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що сума моральної шкоди перевищена, оскільки сам ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді участі не приймав, заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

За змістом статей 23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 роз'яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Стягуючи з ТДВ "Дніпрокомунтранс" на користь ОСОБА_1 10.000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 безпосередньої участі в дорожньо-транспортній пригоді не приймав, є власником автомобіля марки «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_2. За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з 10.000 грн. до 1.000 грн.

В іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення вимог скарги, з ОСОБА_1 на користь ТДВ "Дніпрокомунтранс" підлягають стягненню судові витрати за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 826 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року змінити в частині визначення суми відшкодування моральної шкоди, зменшивши її розмір з 10.000 грн. до 1.000 грн.

В решті рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" судові витрати у розмірі 826 грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.