Провадження № 2-з/761/556/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Кондратенко О.О. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача АТ ?Ідея Банк?, в якому просив суд:

-визнати недійсною з моменту у кладення договору, умову п.1.5 кредитного договору №Z37.519.70042 від 27 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ ?Ідея Банк?, якою передбачено здійснення позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором;

-визнати недійсною з моменту у кладення договору, умову п.2.1 кредитного договору №Z37.519.70042 від 27 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ ?Ідея Банк?, в частині визначення у графіку щомісячних платежів за кредитним договором комісії, що підлягає сплаті за період з 01 січня 2016 року по 27 листопада 2019 року в розмірі 22 685, 72 грн.;

-визнати недійсною з моменту у кладення договору, умову п.2.4 кредитного договору №Z37.519.70042 від 27 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ ?Ідея Банк?;

-визнати недійсним договір №Z37.519.70042 від 27 листопада 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ ?Ідея Банк?, через визнання окремих положень договору несправедливими та через істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача, визнати факт нечесної підприємницької практики з боку АТ ?Ідея Банк? при його виконанні;

-визнати недійсними з моменту укладення договору умови пунктів 1.10, 2.1 кредитного договору №Z62.196.73437 від 31 серпня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ ?Ідея Банк?;

-визнати факти порушення прав ОСОБА_1 , як споживача з боку ПАТ ?Ідея Банк? та факт нечесної підприємницької практики при оформленні кредитного договору №Z62.196.73437 від 31 серпня 2017 року та його виконанні, встановити нікчемність правочину між позивачем та ПАТ ?Ідея Банк? і визнати недійсним кредитний договір №Z62.196.73437 від 31 серпня 2017 року;

-зобов?язати ПАТ ?Ідея Банк? здійснити перерахунок, здійснених з часу укладення кредитного договору №Z37.519.70042 від 27 листопада 2015 року платежів, зарахувавши переплачені позивачем кошти за цим договором, у рахунок отриманих кредитних коштів за договором №Z62.196.73437 від 31 серпня 2017 року;

-стягнути з ПАТ ?Ідея Банк? на користь ОСОБА_1 суму переплачених ним коштів за двома кредитними зов?язаннями, при остаточному розрахунку, у розмірі 619, 00 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 3 500, 00 грн. Одночасно з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просив суд: зупинити стягнення на підставі виконавчого документа №2430, вчиненого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. 22 квітня 2019 року на підставі договору №Z62.196.73437 від 31 серпня 2019 року, який оскаржується.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку(п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, так як визначений останнім вид забезпечення позову не стосується суті заявлених ним позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя: