Ухвала

14 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 754/5224/16-ц

провадження № 61-33610св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), БілоконьО. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва, у складі судді

Галась І. А., від 07 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Лапчевської О. Ф.,

Мазурик О. Ф., від 14 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_5 про виділ частки майна в натурі, визнання права власності, припинення права власності та стягнення коштів, у якому, уточнивши позовні вимоги, просив суд у рахунок компенсації вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, визнати за ним право власності на 11/16 частин квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_8; припинити його право власності на 1/2 частину квартири

АДРЕСА_2 та визнати за

ОСОБА_8 право власності на зазначену частину квартири; стягнути з ОСОБА_8 на його користь 204 285 грн в рахунок компенсації різниці вартості майна.Свої вимоги мотивував тим, що він є співвласником вищезазначеного нерухомого майна та бажає отримати від відповідача грошову компенсацію вартості його частки.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 07 жовтня

2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання за ОСОБА_5 права власності на належну позивачу частину квартири АДРЕСА_2не відповідає вимогам закону та обставинам справи.Позивач не надав належних доказів щодо можливості діяти в інтересах відповідача. Законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку. Вимоги про компенсацію різниці вартості присудженого майна є похідними від вимог щодо припинення права власності відповідача на спірну квартиру, тому вони задоволенню не підлягають.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Висновки суду першої інстанції про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права є помилковими, проте вони не призвели до неправильного вирішення спору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли неправильного висновку про відмову у задоволенні позову, не навели мотивів відхилення доводів позивача, не звернули увагу на те, що вирішення судом вимог про поділ майна подружжя не перешкоджає вирішенню судом інших вимог власника поділеного майна. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість задоволення позовних вимог про визнання права власності на частину його квартири за відповідачем. Суд апеляційної інстанції, зазначивши про те, що позивач не позбавлений права вирішити у судовому порядку питання про вселення у спірну квартиру, вийшов за межі позовних вимог та не звернув увагу на те, що вирішення питання про вселення позивача до квартири не впливає на реалізацію позивачем прав, передбачених статтею 364 ЦК України.

У відзиві (запереченні) на касаційну скаргу ОСОБА_5 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

01 червня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

До Верховного Суду від ОСОБА_4 надійшла заява про відмову

від поданої касаційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

Ураховуючи те, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

При цьому заявнику роз'яснюється, що відповідно до частини п'ятої

статті 398 ЦПК України, у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення, повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Керуючись статтею 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ частки майна в натурі, визнання права власності, припинення права власності та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва

від 14 лютого 2017 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С.Ф. Хопта