Справа № 500/7299/18
Провадження № 2/500/287/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, та просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, свої вимоги мотивує тим, вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4та відносився до типу колгоспного двору, а отже кожному з них належало по 1/6 частці будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина до якої входить 1/6 частка житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги являється син спадкодавця ОСОБА_6, який на час відкриття спадщини проживав разом з батьком, і таким чином прийняв спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до входить 2/6 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживала його дружина ОСОБА_1, і таким чином прийняла спадщину. Діти спадкодавця ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживали та із заявами про прийняття спадщини не звертались.При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв'язку з відсутністю необхідних документів для проведення реєстрації права власності на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій, п. 1, підп. 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

13.11.2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулись до суду з зустрічним позовом, яким просять визнати за ними право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в рівних частках кожному, мотивуючи свої вимоги тим, що вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Вищевказаний житловий будинок станом на 14.04.1991 року відноситься до типу колгоспного двору, належить на праві спільної сумісної власності, в той же час у первісній позовній заяві йдеться про визнання права власності на частку у цьому будинку. Одночасне існування права спільної сумісної та спільної часткової власності на будинок, позбавить сторони можливості реєстрації права власності на вказаний будинок.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2018 року зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власностібув прийнятий та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, наполягав на задоволенні первісних позовних вимог та не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідачі за первісним позовом в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог та не заперечували проти задоволення первісних позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Багатянськоїї сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за АДРЕСА_2 станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджено довідкою виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1601 від 21.09.2018 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 07.03.2000 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/6 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54604498 від 22.12.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року - відсутня.

Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_5 являється син ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, виданим Ізмаїльським районним бюро ЗАГС 15.05.1972 року.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно довідки Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1601 від 21.09.2018 року, на час смерті ОСОБА_5 та протягом 6 місяців з дня її смерті, спільно з ним з кола спадкоємців першої черги проживав ОСОБА_6, тобто він вважається таким, який прийняв спадщину.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 19.09.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/6 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 1/6 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яку він прийняв після смерті батька ОСОБА_5.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51242016 від 15.03.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року - відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються:

- дружина ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8, виданим 29.08.1974 року;

- син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 виданим 21.06.1975;

- донька ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_10 виданим 23.12.1978 року;

- донька ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_11 виданим 01.09.1984 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_12, виданим 23.12.2011 року Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, згідно ОСОБА_9 змінила прізвище на «ОСОБА_9».

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено довідкою № 1602 від 21.09.2018 року, наданою виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Крім того, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживали та заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавали, тобто вважаються такими, які спадщину не прийняли.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 299/02-14 від 30.05.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю необхідних документів для проведення реєстрації права власності на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій, п. 1, підп. 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 станом на 14 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані в житловому будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1, який станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, про що наявні відомості в погосподарській книзі Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, а отже набули право власності на нерухоме майно на підставі, що не заборонена законом, їх права на спірне майно ніким не оскаржується, сама незаконність набуття права власності не встановлена судом, однак позивачі позбавлені можливості розпоряджатися належним їм майном та не можуть зареєструвати право власності на належну їм частину житлового будинку, а тому суд вважає зустрічні позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у зв'язку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.525, 534, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 1220, 1222, 1228, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_5), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_4), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_3) про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1), право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_5), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_4), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_3) до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_5), право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_4), право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4, місце проживання: АДРЕСА_3), право власності на 1/6 частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 13.02.2018 року.

Суддя: О.Я.Присакар