Справа № 462/5816/18 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/68/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Львів

Справа № 462/5816/18

Провадження № 22-ц/811/68/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року в складі судді Бориславського Ю.Л.

у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

рішеннямЗалізничного районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено повністю.Ухвалено стягувати щомісячно аліменти із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, /ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований на АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, /ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована на АДРЕСА_2/ аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі по 2500,00 /дві тисячі п'ятсот/ гривень на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 19.09.2018 року і проводити до досягнення дітьми повноліття відповідно. В межах місячної суми стягнення допущено негайне виконання рішення. Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, /ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований на АДРЕСА_1/ на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, /ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована на АДРЕСА_2/ 600,00 / шістсот/ гривень судових витрат. Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, /ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований на АДРЕСА_1/ судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок в дохід держави.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, щомісячно в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що має нерегулярний дохід, оскільки змінює місце праці, на що вказує і позивач в своїй позовній заяві. Зазначає, що 28.09.2018 року позивач по справі нічого йому не повідомивши та забравши дітей переїхала проживати до своїх батьків. Також зазначає, що позивач не дає апелянту бачитись та спілкуватись з дітьми. Вказує, що 22.11.2018 року здійснив перший перерахунок аліментів на утримання дітей в розмірі 1800 гривень, що становить 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Також зазначає, що призначені судом аліменти в розмірі 5000 гривень не відповідають прожитковому мінімуму для дітей відповідного віку, документально не підтверджені щоденними витратами позивача на утримання дітей та матеріальною можливістю апелянта надавати такий щомісячний розмір аліментів. Зазначає, що працює неофіційно столяром на вимогу, розмір доходів апелянта є нестабільним та нерегулярним. Однак, зазначає, що готовий щомісячно сплачувати на кожну дитину 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд зазначив, що відповідач не подав суду жодних заперечень щодо розміру аліментів або доказів, що він приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей а тому оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати щомісячно на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину, починаючи з 19.09.2018 р. /з моменту звернення до суду/ і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, що стверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 /а.с.8,9/.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 2010 року знаходиться на диспансерному обліку 3-ї МКЛ ДП №2, у зв'язку з чим, потребує періодичних оглядів і контролю у лікаря /а.с.11-13/.

Згідно довідки від 07.09.2018 р., виданої директором Львівського навчально-виховного комплексу школа-садок «Арніка», ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, відвідує з 2015 р. дошкільну групу «Сонечко» НВК школа-садок «Арніка» з щоденною оплатою 22 грн. 80 коп./а.с.10/.

За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов'язаний сплачувати щомісячно, з метою утримання дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 має нерегулярний дохід немає.

Таким чином колегія суддів вважає, що районний суд помилково дійшов до висновку про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень на кожну дитину.

Враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, гарантований Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» який становить 2027 грн., 50 % якого для дітей віком від 6 до 18 років становить 1013 грн. 50 коп. на дитину, матеріальний стан відповідача та вимоги ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, та з метою досягнення мети аліментного обов`язку, достатності та необхідності його для позивачки, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру аліментів з 2500 грн. до 1500грн. щомісячно на кожну дитину.

Відтак, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року слід змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі по 1500,00 гривень на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, починаючи з 19.09.2018 року.

Також, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів та стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, /ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований на АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, /ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована на АДРЕСА_2/ аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі1500 гривень 00 коп. на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до їх повноліття, починаючи з 19.09.2018 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 14.02.2019 року.

Головуючий

Судді