МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/703/19

"19" серпня 2019 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Захарченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років померла бабуся позивача ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина за заповітом, до якої увійшло право на частину житлового будинку, яка є приватною спільною сумісною власністю, загальною площею 80,5 кв м, житловою площею 56,9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та право на земельну частку (пай), розміром 3,12 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Малинського району Житомирської області.

Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, про те, нотаріусом відмовлено в оформленні частини спадщини, а саме: частини житлового будинку, яка є приватною спільною сумісною власністю загальною площею 80,5 кв м, житловою площею 56,9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів.

При цьому зазначає, що спірне домоволодіння належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та померлій ОСОБА_4 , спадкоємцем за заповітом до майна якої є позивач ОСОБА_1 , частки у зазначеному майні не визначені, реєстрація права власності належної за заповітом частки майна за позивачем не може бути проведена без визначення часток у спільній сумісній власності за кожним із співвласників.

Інші спадкоємців за законом та заповітом відсутні.

Позивач просить:

- визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею 80,5 кв м, житловою площею 56,9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/3 частину.

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на належне йому спадкове майно, а саме, на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: (А) житловий будинок, загальна площа якого 80,5 м2, житлова 56,9 м2; (а) веранда; (а1) тамбур; (Б) сарай; (В) уборна; (Г) сарай; (Д) сарай-прибуд.; (Е) погріб з шийкою; (Ж) літня кухня; (Н) сарай; (К) навіс; №1 колонка; №1-9 огорожа; I бетон. покриття.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , позовні вимоги визнали, просили справу розглянути у їх відсутність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що згідно свідоцтву про смерть серії НОМЕР_2 від 14.05.2010 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно заповіту від 04.11.2008 року (який не змінено і не скасовано), посвідченого секретарем Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області Курочкіною Г.І., зареєстрованого в реєстрі за №16, померла ОСОБА_4 належну їй частину житлового будинку, яка є приватною спільною сумісною власністю, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку (пай) розміром 3,12 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Малинського району Житомирської області заповіла у власність ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), (а.с.10-11).

Згідно довідки №27 від 22.01.2019 року, виданою виконкомом Новосілківської сільської ради Макарівського району Київської області бабуся позивача, ОСОБА_4 , дійсно з 1984 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була постійно зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею за даною адресою на день її смерті проживали та були зареєстровані: дочка, ОСОБА_3 1950 року народження, ОСОБА_2 1945 року народження (а.с.12).

Згідно свідоцтву про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №1095115, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підстава: розпорядження органу приватизації; видані свідоцтва про право власності, форма власності: приватна спільна сумісна (а.с.13).

Згідно виписки з погосподарської книги №117 від 11.04.2011 року зроблено особовий запис №110 про те, що власниками (приватна спільна сумісна власність) житлового будинку, який побудований в 1988 році, що розташований в АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_2 , 1945 року народження, ОСОБА_3 , 1950 року народження, ОСОБА_4 , 1924 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про право приватної спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок видано згідно розпорядженню органу приватизації від 15.04.2003 року №28 (а.с.18).

Згідно відповіді на заяву щодо роз`яснення порядку оформлення спадщини від 12.04.2011 №560/02-31, наданої Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, у зв`язку з відсутністю у померлої ОСОБА_4 документу, що посвідчує її право власності на дане майно, нотаріальна контора не має можливості оформити та видати відповідне свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений об`єкт спадкування позивачу і дане питання підлягає вирішенню за правилами загального цивільного судочинства (а.с.14).

Згідно листу-відповіді Макарівської районної державної нотаріальної контори №1116/01-16 від 26.06.2019 року, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилась та не оформлялась (а.с.30).

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до пункту 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Згідно п.3.4 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753-0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Відповідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (п.п.23, 24), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З врахуванням визнання позову відповідачами, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , який у встановленому законодавством порядку спадщину прийняв, в даному випадку частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними а частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Керуючись вимогами ст.355, 368, 372, 1216 - 1218, 1222, 1223, 1226, 1268 ЦК України, ст.263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на домоволодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) загальною площею 80,5 кв м, житловою площею 56,9 кв м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/3 частину.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на належне йому спадкове майно, а саме: на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: (А) житловий будинок, загальна площа якого 80,5 м2, житлова 56,9 м2; (а) веранда; (а1) тамбур; (Б) сарай; (В) уборна; (Г) сарай; (Д) сарай-прибуд.; (Е) погріб з шийкою; (Ж) літня кухня; (Н) сарай; (К) навіс; №1 колонка; №1-9 огорожа; I бетон, покриття.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складення повного його тексту, у порядку передбаченому підпунктом 15.5, пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Суддя