Справа № 146/1233/18
"19" лютого 2019 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,
з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу
ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:
вимоги позивача: про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
8 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на її корить на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми в розмірі 500 гривень на ј частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Даний позов обґрунтовано наступним.
Позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 У 2009 році шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Томашпільського районного суду.
Від спільного проживання у сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2016 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 24 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак у звязку з тим, що у відповідача змінилося матеріальне становище, а саме на даний час він працює, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами № НОМЕР_1 від 24 липня 2018 року, тому з даним позовом ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 жовтня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 18 грудня 2018 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 18 грудня 2018 року розгляд справи відкладено на 30 січня 2019 року, в звязку з неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 січня 2019 року розгляд справи відкладено на 19 лютого 2019 року в звязку з неявкою відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак направила на адресу суду заяву, згідно якої справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився по невідомій суду причині. Станом на 19 лютого 2019 року відзив на позов до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі ОСОБА_2 був належним чином повідомлений, заперечень на позов не подав, в звязку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 4 жовтня 2006 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області народився ОСОБА_3. У свідоцтві про його народження батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1. (а.с.4)

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 050924 виданого 12 травня 2009 року відділом РАЦС Томашпільського РУЮ Вінницької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно виконавчого листа виданого Томашпільським районним судом на виконання рішення Томашпільського районного суду від 19 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину, судом вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, жительки смт.Томашпіль, вул. Молодіжна, 30 Томашпільського району Вінницької області, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п»ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 24 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.7)

Згідно довідки селищного голови Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області від 7 серпня 2018 року, на утриманні ОСОБА_1, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходяться її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.5)

Крім того, судом встановлено, що згідно довідки про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи ОСОБА_2, у 2018 році ТОВ «Мало-Коханівський кар?єр» та ТОВ «Чарнокіт» смт. Салькове Кіровоградська область. (а.с.6)

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Як встановлено, на підставі рішення Томашпільського районного суду від 19 квітня 2016 року аліменти із відповідача стягуються на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності зокрема те, що відповідач має постійне місце роботи та регулярний дохід, зважаючи на обовязок батька утримувати дитину та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі зокрема за подання позовів у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 704,80 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 704,80 гривень судового збору. На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 198-200 СК України, ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Змінити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 визначений рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2016 року у справі № 146/354/16-ц.

Призначити даним рішенням новий розмір аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з набрання даним рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області по справі № 146/354/16-ц у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на неповнолітню дитину - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 гривень (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім'я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка смт. Томашпіль, Томашпільського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 24200, Вінницька область, Томашпільський район, смт. Томашпіль вул. Молодіжна, 30;

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_3, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, вул. 40-річчя Перемоги, 4, адреса фактичного місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9.

Суддя: ОСОБА_5