Справа № 183/5905/18
№ 2/183/940/19
02 серпня 2019 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Городецького Д. І.,
секретаря судового засідання - Спіциної Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УТСК" про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-
25 вересня 2018 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"звернулось до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнило. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що відповідно до договору добровільного страхування № 28-0199-0157/13/0798 від 20 грудня 2013 року у ПрАТ ""Страхова компанія "Українська страхова група"було застраховано автомобіль "Volkswagen Polo", д/н НОМЕР_1 .
04 листопада 2016 року о 14 год. 40 хв. в місті Києві на вул. Промислова, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "SCANIA", д/н НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , транспортного засобу марки "Напівпричіп", д/н НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 та транспортного засобу "Volkswagen Polo", д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ "УТСК" відповідно до полісу № АЕ/8395597. 07 листопада 2016 року до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група"надійшла заява про настання страхового випадку та заява про виплату страхового відшкодування від страхувальника.
Позивачем потерпілій стороні було виплачено страхове відшкодування у розмірі 4 113,41 грн. Позивач звертався на адресу ПрАТ "УТСК" із претензією про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка страховиком відповідача була залишена без задоволення.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4 113, 41 грн. та судові витрати у справі.
Ухвалою суду 26 вересня 2018 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 25-26). 23 жовтня 2018 року позивачем було усунено недоліки позовної заяви (а.с. 30, 31-34). Ухвалою суду від 13 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 38-39). Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 51-52).
У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 69).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав.
Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УТСК" у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20 грудня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група"та Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157/13/0798, відповідно до якого в період з 20 грудня 2013 року по 19 грудня 2018 року включно забезпечувалась цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем "Volkswagen Polo", д/н НОМЕР_1 (а.с. 4).
17 січня 2018 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше лізинг Україна", як власнику пошкодженого автомобіля "Volkswagen Polo", д/н НОМЕР_1 , за його заявою та на підставі страхового акту було виплачено страхове відшкодування в сумі 4 113 грн. 41 коп. (а.с. 5-14, 16).
У позовні заяві позивач посилається на те, що 04 листопада 2016 року о 14 год. 40 хв. в місті Києві на вул. Промислова, 1, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "SCANIA", д/н НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , транспортного засобу марки "Напівпричіп", д/н НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 та транспортного засобу "Volkswagen Polo", д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. А також на те, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Крім того, статтею 80 ЦПК України установлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В той же час, позивач не надав суду постанови суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди.
Такми чином, позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів наявності провини ОСОБА_1 , у скоєнні ДТП, що сталася 04 листопада 2016 року о 14 год. 40 хв. в місті Києві на вул. Промислова, 1, за участю транспортного засобу "SCANIA", д/н НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 , транспортного засобу марки "Напівпричіп", д/н НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 та транспортного засобу "Volkswagen Polo", д/н НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" під керуванням водія ОСОБА_4
Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, наведені в позові, не обґрунтовані, а тому, відсутні підстави для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 276, 280-282 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УТСК" про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити.
Учасники справи:
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 02 серпня 2019 року.

Суддя Д. І. Городецький