РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/20003/17

Провадження № 22-ц/4815/9/19

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання : Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Рівнегаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційні скарги ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2018 року, ухваленого в складі судді Першко О.О., повний текст якого складено 29 травня 2018 року, у справі №569/20003/17,

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовном до Публічного акціонерного товариства «Рівнегаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про зобов'язання відновлення прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є власником квартири по АДРЕСА_1 в якій зареєстровані та постійно проживають він та члени його сім»ї. Вказує, що нарахування вартості послуги за надання йому як споживачу природного газу по жовтень 2016 року ПАТ «Рівнегаз» проводилось згідно додатоку 1 до Кодексу ГРС відповідно до діючих тарифів та норми споживання, а саме 4,4 куб. метра на 1 особу/місяць, тобто з врахуванням кількості зареєстрованих осіб по його квартирі 17,6 куб. метрів/місяць. Зазначає, що 12 жовтня 2016 року від ПАТ «Рівнегаз» він дізнався, що 06 жовтня 2016 року працівниками ПАТ «Рівнегаз» за адресою: АДРЕСА_1, складено Акт про порушення №4, згідно якого голова ОСББ «Кавказьке», що створене у вказаному будинку, відмовився від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, яке проводиться за кошти ПАТ «Рівнегаз». Стверджує, що 27 жовтня 2016 року він отримав лист від ПАТ «Рівнегаз» згідно якого з 01 листопада 2016 року змінено режим нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам, які не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу у вказаному житловому будинку, в тому числі і в його квартирі. Вказує, що з 01 листопада 2016 року йому проведено нарахування об'єму спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу за календарний місяць за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 Кодексу ГРС з розрахунку 9,8 куб.метрів на 1 особу/місяць., тобто для його сім»ї це 39,2 куб. метра/місяць. Вважає дії ПАТ «Рівнегаз» неправомірними, оскільки відповідачем не зафіксовано факту його відмови від встановлення лічильника.

З врахуванням заяви про зміну предмету позову від 15 березня 2018 року просить зобов'язати ПАТ «Рівнегаз» відновити його права на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць визначеній Постановою Кабінету Міністрів України «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23 березня 2016 року № 203 із здійсненням відповідних перерахунків обсягів спожитого газу, починаючи з листопада 2016 року; зобов'язати ТзОВ «Рівнегаз збут» відновити його права на оплату споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць визначеній Постановою Кабінету Міністрів України «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23 березня 2016 року № 203 шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Рівнегаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» про зобов'язання відновлення прав, задоволено частково.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» відновити права ОСОБА_1 на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину визначеній Постановою Кабінету Міністрів України «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23 березня 2016 року № 203 шляхом здійснення перерахунку платежів, з листопада 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано тим, що оператор ГРМ не вправі одноособово вирішувати питання, який саме газовий лічильник має бути встановлений для споживача, індивідуальний чи загальнобудинковий і споживач може нести встановлену законом відповідальність лише за відмову від встановлення газового лічильника виключно у своє помешкання, оскільки в статтях 5, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу» відсутні будь-які положення, які б передбачали встановлення для однієї категорії споживачів виключно індивідуальних газових лічильників, а для іншої категорії споживачів загальнобудинкових приладів обліку газу.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вимоги про зобов'язання ПАТ «Рівнегаз» відновити права позивача на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць, визначеній Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, із здійсненням відповідних перерахунків обсягів спожитого природний газ із листопада 2016 року, суд виходив з того, що ПАТ «Рівнегаз» не наділений правовою компетенцією для перерахування платежів за спожитий природний газ, оскільки це компетенція постачальника природного газу ТзОВ «Рівнегаз збут».

В апеляційній скарзі в частині відмовлених позовних вимог, поданій 19 червня 2018 року позивач вказує на його незаконність з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не звернув увагу, що в заяві про зміну предмету позову він просив зобов'язати саме ПАТ «Рівнегаз» відновити його права на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць визначеній Постановою КМУ «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23 березня 2016 року № 203 шляхом здійснення відповідних перерахунків обсягів спожитого газу починаючи з листопада 2016 року. Просить судове рішення в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове рішення в цій частині про задоволення позову.

Не погодившись із судовим рішенням ТзОВ «Рівнегаз збут» подав апеляційну скарга покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що ПАТ «Рівнегаз» визначає об'єм природного газу та передає інформацію про об'єм до оператора ГТС - ТОВ «Рівнегаз збут», який отримавши інформацію від оператора ГРМ - ПАТ «Рівнегаз» проводить лише розрахунок його вартості і не має права змінювати визначений оператором обсяг газу з 9,8 м.куб. до норм визначених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203. Розрахунки за послуги з газопостачання проводяться на підставі даних про об'єм (обсяг) газу, визначений ОСОБА_1 та оператором ГРМ _ ПАТ «Рівнегаз» за підсумками місяця відповідно до умов Договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем і ПАТ «Рівнегаз».

Вказує, що дії постачальника ТОВ «Рівнегаз збут» по проведенню перерахунку платежів за спожитий газ нерозривно пов'язанні з діями оператора ГРМ _ ПАТ «Рівнегаз» щодо визначення обсягу спожитого газу та відповідно взагалі не коригуються ТОВ «Рівнегаз збут». Крім того, зазначає, що постанову Кабінету міністрів від 23.03.2016 року №203 «про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників» визнано протиправною та нечиною рішенням окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2018 року.

Відзив на апеляційні скарги до апеляційного суду не надходили.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення. а скарга відповідача до часткового задоволення.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і це установлено судом першої інстанції, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 де зареєстрований та проживає з іншими членами своєї сім'ї.

04 жовтня 2016 року мешканці житлового будинку АДРЕСА_1, в тому числі і позивач, звернулись до голови правління ПАТ «Рівнегаз» із заявою не встановлювати загально будинковий лічильник газу, а прискорити встановлення індивідуальних лічильників в квартирах мешканців будинку.

06 жовтня 2016 року представниками ПАТ «Рівнегаз» складено Акт про порушення № 04. В Акті зазначено, що на об'єкті - житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова споживачів від встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу.

27.10.2016 року від ПАТ «Рівнегаз» ОСОБА_1 отримав лист, в якому повідомлено, що з 01.11.2016 року змінено режим нарахування об'ємів природного газу побутовим споживачам, що проживають у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 і не забезпечені індивідуальними лічильниками природного газу. З 01.11.2016 року нарахування позивачу об'єму спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу за календарний місяць проводиться за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 Кодексу ГРС та в розрахунку на одну особу становить 9.8м.куб. З врахуванням кількості зареєстрованих осіб це становить 39.2м.куб/місяць.

В період з грудня 2016 року по травень 2017 року позивач отримав від ПАТ «Рівнегаз» рахунки на оплату за спожитий газ та послуги газопостачання згідно яких ОСОБА_1 повинен сплачувати за спожитий газ за граничними об'ємами .

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 13 грудня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 жовтня 2017 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Рівнегаз» про визнання протиправними дій задоволено частково. Визнано протиправними дії ПАТ «Рівнегаз» щодо здійснення нарахування ОСОБА_1 з 01 листопада 2016 року обсягу споживання газу згідно граничних об'ємів споживання природного газу населенням в розмірі 9,8 куб.метрів на людино-місяць. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили і є чинним.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 24 Конституції України гарантує, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Порядок та підстави забезпечення населення приладами обліку природного газу регулюються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Законом України «Про ринок природного газу», Главою 5 розділу XI Кодексу ГРС, Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (далі-Тимчасове положення), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500.

Відповідно до глави 4 розділу об'єми та обсяги споживання природного газу побутовими споживачами визначаються оператором газорозподільної мережі (в даному випадку ПАТ «Рівнегаз»). Зокрема, в абзаці 3 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу вказано, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об'єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб'єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об'єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов'язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Отже, по відношенню до побутового споживача ПАТ «Рівнегаззбут» є постачальником, а ПАТ «Рівнегаз» - оператором газорозподільної мережі.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Абзацом сьомим пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до глави 5 розділу XIцього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Додаток 10 до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні об'єми споживання природного газу населенням: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання - 9,8 м куб. людино-місяць.

Таким чином, для застосування такої санкції, як визначення фактичного об'єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи, тобто у разі доведеності факту відмови в доступі до об'єкта споживача.

По відношенню до побутового споживача ПАТ «Рівнегаззбут» є постачальником, а ПАТ «Рівнегаз» - оператором газорозподільної мережі.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 грудня 2017 року встановлено, що рішення постійно діючої комісії ПАТ з розгляду актів про порушення про визначення ОСОБА_1, фактичного об'єму споживання природного газу за граничним об'ємам споживання природного газу населенням прийнято з порушення норм чинного законодавства, оскільки складений 06 жовтня 2016 року представником ПАТ «Рівнегаз» акт №4, а також рішення комісії ПАТ «Рівнегаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем від 18 жовтня 2016 року не можуть породжувати для споживача ОСОБА_1 будь-яких правових наслідків, так як в них не зазначено конкретно його прізвище і його підпис в акті відсутній.

Також встановлено, що акт складений з порушенням вимог глави 5 розділу ХІ Кодексу.

За таких обставин, судом встановлено, що відповідач ПАТ «Рівнегаз» не довів факту здійснення позивачем як побутовим споживачем природного газу правопорушення у вигляді відмови від встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи лічильника природного газу - індивідуального або загальнобудинкового.

Водночас матеріали справи свідчать про те, що позивач висловив своє бажання встановити в квартирі індивідуальний лічильник, подавши особисту заяву до ПАТ «Рівнегаз».

Незважаючи на це нарахування позивачу обсягів спожитого газу за нормами споживання 9,8 куб. м відповідач здійснив саме як санкцію за порушення правил обліку та споживання природного газу, що полягало у відмові від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника).

Таким чином, встановивши, що відповідачі своїми діями порушили права споживача ОСОБА_1, які гарантовані статтею 24 Конституції України та частиною першою статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», тому необхідно відновити його права на оплату споживання природного газу по нормі, визначеній постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 у розмірі 4,4 м куб. на одну особу в місяць, шляхом здійснення перерахунку платежів з листопада 2016 року.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що зобов'язання ПАТ «Рівнегаз» здійснити перерахунок об'єму спожитого природного газу із застосуванням норми споживання природного газу, починаючи з листопада 2016 року, не суперечить закону.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Рівнегаз збут» є безпідставними, зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновок судів попередніх інстанцій.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року№3-рп/2003 у справі № 1-12/2003наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального права воно підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволлнити, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут» задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2018 року в частині відмовлених позовних вимог скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Рівнегаз» про зобов'язання відновлення прав задовольнити.

Зобов'язати ПАТ «Рівнегаз» відновити його права на споживання природного газу по нормі споживання на одну людину в місяць визначеній Постановою Кабінету Міністрів України «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23 березня 2016 року № 203 із здійсненням відповідних перерахунків обсягів спожитого газу, починаючи з листопада 2016 року.

В решті рішення залишити без зміни.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз збут», ПАТ «Рівнегаз» в дохід держави судовий збір в розмірі по 528,60 грн. з кожного за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: