Дата документу 11.02.2019 Справа № 336/7147/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7147/17 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/719/19 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

ОСОБА_2

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_3 Ертуналпа ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 Ертуналпа до ОСОБА_3, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 Ертуналп в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до ОСОБА_3, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, посилаючись на те, що 09 березня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, від якого 21.06.2013 року у них народилась донька ОСОБА_5.

Після народження дитини сторони, разом з донькою, переїхали на постійне проживання до ОСОБА_6 Кіпр, де проживали до осені 2016 року.

За вказаний період ОСОБА_5 була визнана громадянкою ОСОБА_6 Кіпр за походженням, а відповідач добровільно набула громадянства ОСОБА_6 Кіпр.

З вересня 2016 року відповідач припинила спільне проживання з позивачем і виїхала з дитиною до м. Запоріжжя, де разом з донькою проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наразі ОСОБА_3 створює позивачу перешкоди у спілкуванні з донькою і перешкоджає йому в реалізації своїх батьківських прав та обовязків.

Посилаючись на ст.ст. 153, 157, 159 СК України просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою шляхом встановлення часу спілкування: кожної першої та третьої пятниці місяця з 16 до 20 год. з правом вільного пересування територією міста Запоріжжя у присутності матері; кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 до 20.00 год. з правом вільного пересування територією м. Запоріжжя у присутності матері; кожної першої та третьої неділі місяця з 10 до 18 год. з правом вільного пересування територією м. Запоріжжя в присутності матері; зобовязати ОСОБА_3 надати ОСОБА_7 кожного тижня щосуботи та щонеділі протягом однієї години можливість безперешкодного спілкування з донькою засобами Інтернет звязку (час для спілкування сторони обиратимуть за взаємною згодою, враховуючи розпорядок дня дитини); надати право позивачу щороку на 10 днів виїжджати разом з дитиною в присутності матері до ОСОБА_6 Кіпр з покладенням на ОСОБА_7 обовязку щодо сплати всіх витрат матері та дитини за взаємною згодою сторін; у випадку неможливості досягнення згоди надати право позивачу щороку в період з 10 до 20 липня самостійно виїжджати разом з дитиною до ОСОБА_6 Кіпр без отримання нотаріальної згоди матері.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Визначено час спілкування та способи виховання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши для ОСОБА_5 Ертуналпа:

- періодичні побачення з малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, кожної першої та третьої пятниці місяця з 16.00 години до 20.00 години, кожної першої та третьої суботи місяця з 14.00 до 18.00 години та кожної першої та третьої неділі місяця з 10.00 до 13.00 години за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3 та у її присутності, з правом відвідування розважальних закладів та закладів культури під час побачень;

- зобовязано ОСОБА_3 надати ОСОБА_3 Ертуналпу кожного тижня щосуботи та щонеділі протягом однієї години можливість спілкуватись з ОСОБА_5 засобами Інтернет звязку за погодженням часу такого спілкуванням між сторонами з урахуванням розпорядку дня дитини.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 Ертуналпа відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не враховано вік та стан здоровя дитини, її рівень язикової комунікації, рекомендації органу опіки та піклування, особливості санітарних вимог щодо розпорядку дня дитини, допустимих навантажень на дитину, в результаті чого графік зустрічей батька з дитиною не відповідає нормам комфорту для дитини. Просить скасувати рішення суду частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким визначити час спілкування та способи виховання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 для Баджилар Ертуналпа періодичні побачення з малолітньою ОСОБА_5, кожної першої та третьої пятниці місяця з 18.00 години до 20.00 години; визнати ОСОБА_5 Ертуналпу час для спілкування засобами інтернет-звязку кожного тижня щовівторка, щочетверга, щосуботи, без обмеження часу за умови бажання дитини та її готовності до спілкування, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Представник позивача ОСОБА_4 у апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у частині позовних вимог, тому просить у цій частині рішення скасувати та ухвалити постанову, якою вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційні скарги та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 09 березня 2013 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, від якого 21 червня 2013 року народилася дитина ОСОБА_5

З 2016 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжявід 19 вересня 2017 року визначено місце проживання дитини з матірю - ОСОБА_3

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність можливості у батька спілкуватися з дитиною порушує не тільки права батька, а в першу чергу, порушує права та суперечить інтересам дитини, а також врахував рекомендації органу опіки та піклування та висновки спеціалістів-психологів.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно дост. 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно доп. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно доп. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно дост. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно дост. 153 СК Українимати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1-3ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 СК Українипередбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 4, 5ст. 19 СК Українипри розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, судом першої інстанції враховано висновок Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування від 05 жовтня 2018 року № 1234/01-34/01, а також висновки спеціалістів-психологів за результатами проведення психологічних досліджень дитини. Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував інтереси малолітньої дитини, ставлення позивача до доньки, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Довід апеляційної скарги позивача щодо неврахування судом першої інстанції інтересів дитини у звязку з незадоволенням позову в частині перебування дитини на території Кіпру, колегія суддів відхиляє, оскільки вважає, що оскаржуваним рішенням суду встановлено оптимальний графік спілкування з батьком, що відповідає інтересам дитини, з урахуванням її віку та психологічних особливостей, що склалися в процесі спілкування з батьками.

Окрім того, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд встановив час спілкування позивача з дитиною, що охоплює час, коли у дитячому садку тиха година, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції встановлений діапазон годин пятниці, протягом яких, позивач має право на спілкування з донькою. Також відповідач в апеляційній скарзі фактично вимагає зменшити час для спілкування з дитиною з 22 годин на місяць до 4 годин на місяць, що суттєво обмежує батька у праві на спілкування з донькою, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим та незаконним, та таким, що не відповідає інтересам дитини, оскільки чотири години для спілкування з дитиною на місяць буде недостатньо для задоволення потреб як дитини у спілкуванні з батьком, так і потреб батька у спілкуванні з донькою.

Інші докази та обставини, на які посилаються скаржники в апеляційних скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_7 Ертуналпа ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 15 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.А. Воробйова

ОСОБА_2