Справа № 128/3574/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

без участі сторін по справі,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 11 жовтня 2011 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис 2876. Від спільного проживання у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також позивач зазначає, що спільне життя у них не склалось через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, поваги та любові один до одного, в результаті чого виникали постійні сварки та образи, що негативно впливало на виховання та психологічний стан дитини. В звязку з чим, в травні 2018 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, при цьому зазначає, що вони з відповідачем дійшли згоди про те, що і після розірвання шлюбу дитина проживатиме разом з нею.

За вказаних вище умов, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є не можливими так як буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. На примирення не погоджується, в звязку з цим просить суд розірвати даний шлюб.

В підготовче судове засідання учасники судового провадження не зявились, попередньо подавши суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_4 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Термін на примирення просила не надавати, після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі чоловіка «Бунецька ».

Відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу визнає та не заперечує проти їх задоволення, при цьому не наполягав на примирення.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Врахувавши думки та позиції сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 11 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2876, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія І-АМ № 107378 від 11.10.2011 року (а.с. 3).

Також з даного свідоцтва вбачається, що позивач ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу мала прізвище «Немирівська».

16 березня 2014 року у сторін по справі народився син ОСОБА_3, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії 1-АМ № 277668 від 18.03.2014 року ( а.с. 4).

Згідно позовної заяви, сімейні стосунки між сторонами по справі не склалися через відсутність між ними любові, поваги і взаєморозуміння, в результаті чого виникали постійні сварки та образи, що негативно впливало на виховання та психологічний стан дитини. В звязку з чим, в травні 2018 року подружжя припинило шлюбні відносини, з того часу проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом з позивачкою по справі та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Вінницько-Хутірської сільської ради № 1998 від 30.11.2018 р. ( а.с.11).

На примирення позивач не погоджуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та негативно впливати на виховання і розвиток їхніх неповнолітніх дітей, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач забажала надалі іменуватися прізвищем «Бунецька», що відповідає вимогам ст. 113 СК України.

Також за відсутності клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110, 113 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 76, 88, 197, 212 - 215, 224, 225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 ( д.п. Немирівська) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікацій номер НОМЕР_2), який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис 2876.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Бунецька ».

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в Вінницький апеляційний суд шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя І.А. Ганкіна