Постанова

Іменем України

13 лютого 2019 року

м. Київ

справа №681/2134/15-ц

провадження №61-29810св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя - доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - фермерське господарство «Якторів», про відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, фермерського господарства «Якторів» про визнання договору неукладеним та недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Грох Л. М., Талалай О. І.,

учасники справи:

позивач - відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

відповідач - позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2,

третя особа - відповідач за зустрічним позовом - фермерське господарство «Якторів»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2, третя особа - фермерське господарство «Якторів» (далі -

ФГ «Якторів»), у якому просив стягнути з ОСОБА_2 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

2. Позовна заява мотивована тим, що 19 лютого 2012 року мало місце ДТП за участю автомобіля «Фольксваген Манн», що належить ФОП ОСОБА_3, та автомобіля DAF 95XF 96430, власником якого є ФГ «Якторів», та який перебував в оренді і керуванні ОСОБА_2 Унаслідок зіткнення автомобілів

ОСОБА_1 отримав тяжке тілесне ушкодження, та визнаний особою з інвалідністю другої групи.

3. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області

від 03 липня 2015 року, яке часткового скасовано рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 11 листопада 2015 року, встановлено, що на момент ДТП автопоїздом у складі тягача DAF 95XF 96430, номерний знак НОМЕР_1, та причепа автоцистерни, номерний знак НОМЕР_2, який зареєстрований за ФГ «Якторів» керував ОСОБА_2, який володів транспортним засобом на підставі договору оренди від 01 серпня 2011 року, укладеного між ним та власником транспортного засобу - ФГ «Якторів», із строком дії до 01 серпня 2012 року. Тому моральну шкоду має відшкодувати саме ОСОБА_2

4. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом, у якому просив визнаним неукладеним та недійсним договір оренди транспортного засобу від 01 серпня 2011 року, укладений між ним та

ФГ «Якторів.

5. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що тягач DAF 95XF 96430, номерний знак НОМЕР_1, яким ОСОБА_2 керував в момент ДТП був у користуванні останнього і експлуатувався ним, але всі супроводжуючі документи використовувались на ім'я його власника - ФГ «Якторів». Будь-який договір оренди транспортного засобу він не укладав, свого підпису на ньому він не ставив, про передачу транспортного засобу в договорі не зазначено і будь-які документи з цього приводу відсутні.

6. ОСОБА_2 вважав, що хоч ним і були допущені порушення Правила дорожнього руху, але завдану позивачеві моральну шкоду повинно відшкодувати ФГ «Якторів» із яким він перебуває в трудових відносинах та яке є власником автопоїзду у складі тягача DAF 95XF 96430. Він також зіслався на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду.

Короткий зміст судових рішень

7. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області

від 07 червня 2017 року у складі судді Горщара А. Г. позов ОСОБА_1 задоволено. Зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

8. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України як особа, яка на відповідній правовій підставі - договору оренди транспортного засобу, під час ДТП володів транспортним засобом, тому саме на нього покладається обов'язок відшкодування завдану позивачеві моральну шкоду. Зустрічний позов залишено без задоволення у зв'язку з недоведеністю.

9. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26 жовтня

2017 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

10. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 та іншого водія, позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, загальний розмір якої складає 150 000 грн. Проте потерпілому ОСОБА_1 було відшкодовано моральну шкоду в сумі

150 000 грн, яка була стягнута з власника іншого джерела підвищеної небезпеки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на підставі рішення суду. Тобто моральна шкода відшкодована в повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права.

12. Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд прийшов помилкового висновку про те, що загальний розмір моральної шкоди, завданої потерпілому, складає 150 000 грн, яка вже відшкодована іншою особою, винною у скоєнні ДТП. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 11 листопада 2015 року, на яке зіслався апеляційний суд, таких встановлених обставин не містить. Цим рішенням встановлені обставини та факти за яких мала місце ДТП внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, проте у рішенні не зазначено, що цей розмір є загальним для обох винних у скоєнні ДТП і підлягає стягненню з них у солідарному порядку.

13. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано із суду першої інстанції.

14. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

15. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17. У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

18. У травні 2018 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Доводи інших учасників справи

19. Обґрунтовуючи відзив на касаційну скаргу, ОСОБА_2 посилається на те, що апеляційний суд прийшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки така шкода вже була відшкодована з іншої особи, винної у скоєнні ДТП, на підставі рішення суду.

20. Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направили.

Позиція Верховного Суду

21. Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

22. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

23. Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

24. Згідно з частиною 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

25. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

26. Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

27. Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

28. Суди встановили, що 19 лютого 2012 року сталася ДТП за участю автопоїзда із сідельним тягачем DAF95 XF96430, номерний знак НОМЕР_1, та причепом автоцистерною, номерний знак НОМЕР_2, які належать ФГ «Якторів», під керуванням ОСОБА_2 на правовій основі та автомобіля марки «Volkswagen Man 8.150», номерний знак НОМЕР_5, належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 під керуванням водія

ОСОБА_5

29. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажир автомобіля «Volkswagen Man 8.150» ОСОБА_1 - тяжкі тілесні ушкодження та був визнаний особою з інвалідністю другої групи.

30. Полонським районним судом Хмельницької області розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ФГ «Якторів», третя особа: ОСОБА_5, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

31. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області

від 03 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області

від 11 листопада 2015 року, ухваленими у наведеній справі, встановлені обставини та факти за яких мала місце ДТП внаслідок якої ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження. Доведено, що ДТП сталася як з вини водія вантажного автомобіля «Volkswagen Man 8.150» ОСОБА_5, що належить ФОП ОСОБА_3, та пасажиром якого являвся ОСОБА_1, так із вини водія вантажного автомобіля DAF95 XF96430 ОСОБА_2, що належить ФГ «Якторів». Ступінь вини кожного з водіїв є рівною по 50%.

32. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 11 листопада

2015 року, яке набрало законної сили, скасовано рішення Полонського районного суду від 03 липня 2015 року в частині відшкодування моральної шкоди з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та ФГ «Якторів» відмовлено з тих підстав, що таку шкоду має відшкодовувати ОСОБА_2, який на відповідній правовій основі володів транспортним засобом нарівні з іншим водієм є винним в ДТП, а з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 стягнуто на користь позивача 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

33. Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП з іншого водія, вина якого встановлена в судовому порядку.

34. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, у результаті якого ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження та був визнаний особою з інвалідністю другої групи. Проте моральна шкода потерпілому вже була відшкодовано судовим рішенням іншим водієм, винним у скоєнні цього ДТП.

35. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

36. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України).

37. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

38. Згідно статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

39. Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

40. Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об'єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій, тобто солідарна відповідальність можлива лише в разі спільних дій, тобто коли не можна розмежувати вину кожного.

41. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що потерпілий у ДТП не позбавлений права на відшкодування моральної шкоди з кожного винного у скоєнні ДТП, у результаті якого він зазнав моральних страждань.

42. Місцевий суд установив, що в результаті ДТП позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження та був визнаний особою з інвалідністю другої групи, вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП доведена, на момент скоєння ДТП останній володів транспортним на правовій основі, моральна шкода з боку ОСОБА_2 позивачу не була компенсована та прийшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

43. Оскільки ОСОБА_2 не довів факт перебування у трудових відносинах з ФГ «Якторів», суд першої інстанції вірно виходив із відсутності правових підстав для покладення на ФГ «Якторів», як власника одного із транспортних засобів учасників ДТП, обов'язку по відшкодуванню позивачу моральної шкоди.

44. При визначенні розміру моральної шкоди, заподіяної позивачу в результаті ДТП, суд першої інстанції врахував ступінь і тривалість моральних страждань позивача, перенесений фізичний біль внаслідок отриманого каліцтва, порушення та відновлення установленого способу життя потерпілого, обставини справи та виходив з вимог розумності і справедливості.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

45. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

46. За викладених обставин рішення апеляційного суду не може залишатись в силі, підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат.

47. Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

48. Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1, скасовано рішення суду апеляційної інстанції та залишено в силі рішення суду першої інстанції, з позивач підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подачу касаційної скарги.

49. Так як позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 400, 411, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2017 року скасувати, рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 07 червня 2017 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В.В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М.Фаловська