Постанова

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 190/1954/16-ц

провадження № 61-18709св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

позивач - П`ятихатська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: Управління Держгеокадастру у П`ятихатському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року у складі головуючого-судді Семенникова О. Ю. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року у складі суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року П`ятихатська районна державна адміністрація Дніпропетровської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права оренди та розірвання договору оренди земельної ділянки.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі розпорядження П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 17 листопада 2008 року № 547-р-08, між сторонами було укладено 29 грудня 2008 року договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 52,7075 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель не витребуваних паїв у межах колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства імені Кірова (далі - КСП ім. Кірова) на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області строком на 49 років.

Пунктом 4 вказаного розпорядження державної адміністрації та пунктом 29 договору оренди передбачено зобов`язання орендаря ОСОБА_1 у разі звернення громадян - власників сертифікатів та громадян, які отримали право на землю за рішенням суду, забезпечити їх земельними частками (паями).

На підставі рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право на земельну частку (пай). 27 листопада 2015 року П`ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області прийнято розпорядження №Р-428/0/364-15, яким ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі земельної частки (паю) площею 8,34 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах колишнього КСП ім. Кірова на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Дане розпорядження того ж дня погоджено начальником Управління Держгеокадстру у П`ятихатському районі Дніпропетровської області.

Отримавши відмову державного кадастрового реєстратора у здійсненні реєстрації права власності на земельну ділянку через накладення орендованих земельних ділянок й нездійснення поділу таких ділянок, ОСОБА_4 звернулася до П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про припинення права оренди на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , у зв`язку з витребуванням земельної частки (паю).

Розпорядженням П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року № Р-41-0/364-16 вирішено припинити ОСОБА_1 право оренди земельної ділянки, повернути таку земельну ділянку до земель невитребуваних паїв Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, зобов`язано сектор правового забезпечення підготувати проект угоди про розірвання договори оренди.

Посилаючись на те, що відповідач відмовився від підписання угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, яка була передана йому в оренду до моменту витребування земельних часток (паїв) їх власниками, що позбавляє можливості у межах вимог чинного законодавства реалізувати право ОСОБА_2 на земельний пай, а інші, передбачені законом можливості для забезпечення власника паю земельною ділянкою у межах колишнього КСП ім. Кірова відсутні, П`ятихатська районна державна адміністрація Дніпропетровської області просила припинити право оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 52,7075 га ріллі для ведення сільськогосподарського виробництва із земель не витребуваних паїв в межах колишнього КСП ім. Кірова на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області та розірвати договір оренди вищевказаної земельної ділянки від 29 грудня 2008 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року позов задоволено. Припинено ОСОБА_1 право оренди на земельну ділянку площею 52,7075 ріллі (кадастровий номер :01:003:0071) для ведення сільськогосподарського виробництва із земель не витребуваних паїв в межах колишнього КСП ім. Кірова на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 52,7075 ріллі (кадастровий номер :01:003:0071) для ведення сільськогосподарського виробництва із земель не витребуваних паїв в межах колишнього КСП ім. Кірова на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, укладений 29 грудня 2008 року між П`ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Жовтоводському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03 лютого 2009 року № 66.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договором оренди земельної ділянки передбачено умову його припинення - отримання власником сертифікату на земельну частку (пай) відповідного правовстановлюючого документу на земельну ділянку, й відповідно земельна ділянка із земель невитребуваних паїв передана відповідачу в оренду до моменту витребування земельних часток (паїв) їх власниками. Власник паю ОСОБА_2 заявила вимогу про надання їй земельної ділянки, яка не може бути задоволена через оренду вказаної ділянки відповідачем, отже забезпечення власника паю земельною ділянкою можливе лише у разі припинення права оренди відповідача щодо земель невитребуваних паїв та розірвання договору оренди цих земель.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У січні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постановлені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким припинити право оренди лише на земельну ділянку площею 8,34 га ріллі на площі 52,7075 га, яку орендує відповідач та розірвати договір оренди земельної ділянки у вказаній частині.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 виділено у власність лише 8,34 га земельної ділянки, в той час як відповідач орендує земельну ділянку площею 52,7075 га, а тому відсутні підстави для припинення права оренди всієї земельної ділянки та розірвання договору оренди. Законним може бути рішення про розірвання договору оренди не повністю, а частково в частині розміру виділеної ОСОБА_2 земельної ділянки.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 квітня 2018 року справу 190/1954/16-ц за позовом П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про припинення права оренди та розірвання договору оренди земельної ділянки передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 17 листопада 2008 року П`ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області прийнято розпорядження № 547-р-08, яким затверджено технічну документацію ОСОБА_1 із землеустрою щодо передачі земельної ділянки площею 52,74 га, з яких 52,7075 га ріллі та 0,0325 га чагарники, в оренду терміном на 49 років із земель невитребуваних паїв для ведення сільськогосподарського виробництва в межах колишнього КСП ім. Кірова на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.

Пунктом 4 зазначеного розпорядження визначено, що у разі витребування земельних часток (паїв) власниками сертифікатів та громадянами, які отримали право на землю за рішенням суду, відповідач має забезпечити їх земельними ділянками у порядку згідно з чинним законодавством.

29 грудня 2008 року, на підставі вказаного розпорядження, між П`ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 52,7075 га ріллі (кадастровий номер :01:003:0071) для ведення сільськогосподарського виробництва із земель не витребуваних паїв в межах колишнього КСП ім. Кірова на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області.

Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право на земельну частку (пай).

27 листопада 2015 року П`ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі вказаного рішення суду та відповідного клопотання ОСОБА_2 прийнято розпорядження №Р-428/0/364-15, яким ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у розмірі земельної частки (паю) площею 8,34 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах колишнього КСП ім. Кірова на території Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Дане розпорядження того ж дня погоджено начальником Управління Держгеокадстру у П`ятихатському районі Дніпропетровської області.

02 лютого 2016 року ОСОБА_2 державним кадастровим реєстратором відмовлено у внесенні відомостей щодо виділеної їй земельної ділянки, через перебування такої земельної ділянки у складі орендованої землі, та рекомендовано звернутися до державної районної адміністрації із заявою про припинення права оренди на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні відповідача, у зв`язку з витребуванням земельної частки (паю), у зв`язку з чим остання звернулася до П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області із заявою про припинення права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 52,7075 га, у складі якої перебуває належна їй на праві власності земельна ділянка площею 8,34 умовних кадастрових гектарів.

Розпорядженням П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-41-0/364-16 від 25 лютого 2016 року вирішено припинити ОСОБА_1 право оренди земельної ділянки, повернути таку земельну ділянку до земель невитребуваних паїв Холодіївської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, зобов`язано сектор правового забезпечення підготувати проект угоди про розірвання договори оренди.

04 березня 2016 року на виконання вказаного розпорядження відповідачу ОСОБА_1 направлено для підписання угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки та акт прийому-передачі земельної ділянки від 03 березня 2016 року, від підписання яких відповідач відмовився з посиланням на незаконність розпорядження адміністрації.

З метою роз`яснення необхідності виконання в межах вимог чинного законодавства розпорядження районної державної адміністрації та умов договору оренди земельної ділянки, з метою забезпечення безперешкодної реалізації права особи на земельну частку (пай), відповідачу 31 березня 2016 року направлено повторне повідомлення щодо припинення права оренди та розірвання договору оренди, у відповідь на яке ОСОБА_1 запропонував скасувати розпорядження П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-41-0/364-16 від 25 лютого 2016 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, П`ятихатська районна державна адміністрація Дніпропетровської області зазначала про те, що реалізувати право ОСОБА_2 на земельний пай, яке визнано за нею в судовому порядку, можливо лише за умови припинення права оренди відповідача на землі невитребуваних паїв та розірвання договору оренди.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За правилами статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Частиною 2 статті 3 цього Закону передбачено, що особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) визначені статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

У пункті 4 розпорядження П`ятихатської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № 547-р-08 від 17 листопада 2008 року та у пункті 29, укладеного на підставі цього розпорядження договору оренди земельної ділянку з ОСОБА_1 від 29 грудня 2008 року, визначено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний у разі звернення громадян-власників сертифікатів та громадян, які отримали право на землю за рішенням суду, забезпечити земельними частками (паями).

Тобто, у розпорядженні державної адмуністрації та договорі оренди землі, укладеному між сторонами, зазначено передбачене статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», застереження щодо реалізації прав громадян-власників сертифікатів та громадян, які отримали право на землю за рішенням суду на забезпечення земельними частками (паями).

Установивши, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну частку (пай) яка входить до складу земельної ділянки, переданої в оренду відповідачу ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що реалізація такого права власника земельної частки (паю) можлива лише шляхом припинення права оренди відповідача на таку земельну ділянку та розірвання з ним договору оренди цієї земельної ділянки, що передбачено як розпорядженням державної адміністрації так і самим договором оренди земельної ділянки, укладеним на підставі цього розпорядження.

Умовою для внесення змін до договору оренди землі щодо її площі є формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, виготовлення технічної документації із землеустрою щодо визначення площі земельної ділянки.

Статтею 31 Закону України «Про землеустрій» визначено, що зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою, за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою.

Погодження та затвердження змін до документації із землеустрою здійснюються в порядку, передбаченому для погодження та затвердження документації із землеустрою.

Отже, ОСОБА_1 не позбавлений права на отримання у встановленому законом порядку дозволу на розробку нової землевпорядної документації для укладення договору оренди землі, до якої не входить земельна ділянка ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення судів попередніх інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко