Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 520/5889/18

провадження № 61-12967св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року у складі судді Салтан Л. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2019 року в складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СОЮЗ» (далі - ТОВ «СОЮЗ») про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що між ним та ОСОБА_2 15 вересня 2017 року укладено договір позики відповідно до якого він передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 412 326,96 грн строком до 24 квітня 2018 року, а останній зобов`язався повернути таку ж саму суму позики у тій ж валюті та в порядку і строк, визначений договором. Договір позики сторони уклали в простій письмовій формі.

18 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Союз» укладений договір № 1с про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 200 000,00 грн строком до 18 вересня 2022 року.

20 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Союз» укладено додаткову угоду № 1 до договору №1с від 18 вересня 2017 року про надання поворотної фінансової допомоги згідно якої було збільшено суму до 412 326,92 грн та зменшено строк повернення до 25 квітня 2018 року.

23 квітня 2018 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ТОВ «СОЮЗ» укладено договір про переведення боргу, згідно умов якого ОСОБА_2 перевів на ТОВ «СОЮЗ», а ТОВ «СОЮЗ» прийняло на себе зобов`язання до 25 квітня 2018 року сплатити частину боргу ОСОБА_1 , що виник на підставі договору позики від 15 вересня 2017 року.

Станом на 25 квітня 2018 року відповідач своїх зобов`язань за договором про переведення боргу від 23 квітня 2018 року не виконав.

Позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «СОЮЗ» на свою користь борг у сумі 412 426,92 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 30 травня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів є підставою для відмови у позовних вимогах.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 520/5889/18 та витребувано її з Київського районного суду м. Одеси.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди залишили поза увагою, що відповідно до статті 1047 ЦК України, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була складена розписка. Крім того суд першої інстанції порушив вимоги статті 200 ЦПК України оскільки не взяв до уваги визнання позову відповідачем.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 15 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики відповідно до якого він зобов`язався передати у власність грошові кошти в розмірі 412 326,96 грн строком до 24 квітня 2018 року, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути таку ж саму суму позики у тій ж валюті та в порядку і строк, визначений договором. Договір позики сторони уклали в простій письмовій формі. Відповідно до пункту 3.1 договору позики від 15 вересня 2017 року позикодавець надає позичальнику відповідну частину позики протягом 10 робочих днів після отримання позикодавцем від позичальника заявки про надання частини позики в розмірі відповідно до п. 2.3 цього Договору. Відповідно до пункту 3.4 договору позики від 15 вересня 2017 року позикодавець надає позику позичальнику готівкою. Про отримання відповідної частини суми позики позичальником складається розписка. Матеріали справи не містять розписок про отримання позики або її частини.

18 вересня 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Союз» укладений договір № 1с про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 200 000,00 грн строком до 18 вересня 2022 року. Відповідно до пункту 2.3 договір № 1с про надання поворотної фінансової допомоги від 18 вересня 2017 року поворотна фінансова допомога надається шляхом внесення грошових коштів до каси сторони 2 (ТОВ «СОЮЗ»), або перерахування грошових коштів на поточний рахунок Сторона 2 (ТОВ «СОЮЗ») з особового або іншого рахунку Сторони 1 ( ОСОБА_2 ). 20 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Союз» укладено додаткову угоду № 1 до договору № 1с від 18 вересня 2017 року про надання поворотної фінансової допомоги згідно якої було збільшено суму до 412 326,92 грн та зменшено строк повернення до 25 квітня 2018 року. Матеріали справи не містять розрахункових документів, що підтверджують факт перерахування грошових коштів ОСОБА_2 на користь ТОВ «СОЮЗ».

23 квітня 2018 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ТОВ «СОЮЗ» укладено договір про переведення боргу, згідно умов якого ОСОБА_2 перевів на ТОВ «СОЮЗ», а ТОВ «СОЮЗ» прийняло на себе зобов`язання до 25 квітня 2018 року сплатити частину боргу ОСОБА_1 , що виник на підставі договору позики від 15 вересня 2017 року.

Станом на 25 квітня 2018 року відповідач своїх зобов`язань за договором про переведення боргу від 23 квітня 2018 року не виконав.

Згідно з державним реєстром підприємств з 25 березня 2019 року ТОВ «СОЮЗ» знаходиться у стані припинення. ОСОБА_2 є головою комісії з припинення або ліквідатор.

Відповідно до підпункту «л» пункту 12.4 статуту ТОВ «СОЮЗ» до виключної компетенції зборів учасників відносяться питання в тому числі затвердження будь-яких правочинів (договорів, контрактів тощо) укладених на суму, що досягає чи перевищує гривневий еквівалент 10 000 доларів США, визначений згідно із курсом Національного банку України на день укладення відповідних правочинів.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Джерела права й акти їх застосування

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 16 січня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 464/3790/16-ц).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення позитивної дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Установивши, що відповідно до пункту 3.1 договору позики від 15 вересня 2017 року позикодавець надає позичальнику відповідну частину позики протягом 10 робочих днів після отримання позикодавцем від позичальника заявки про надання частини позики в розмірі відповідно до п. 2.3 цього Договору, а також те, що відповідно до пункту 3.4 зазначеного договору позикодавець надає позику позичальнику готівкою і про отримання відповідної частини суми позики позичальником складається розписка, суд першої інстанції зробив правильний висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що грошові кошти за договором позики від 15 вересня 2017 року не передавались, а тому він є неукладеним. Оскільки договір позики від 15 вересня 2017 року є неукладеними, то з нього для його сторін ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) не виникло жодних зобов`язань.

Оскільки договір № 1с про надання поворотної фінансової допомоги від 18 вересня 2017 року за своїми істотними умовами, змістом прав та обов`язків є договором позики, то до нього мають застосовуватись положення статей 1046 - 1053 ЦК України. Установивши, що відповідно до пункту 2.3 договір № 1с про надання поворотної фінансової допомоги від 18 вересня 2017 року поворотна фінансова допомога надається шляхом внесення грошових коштів до каси сторони 2 (ТОВ «СОЮЗ»), або перерахування грошових коштів на поточний рахунок Сторона 2 (ТОВ «СОЮЗ») з особового або іншого рахунку Сторони 1 ( ОСОБА_2 ), суд першої інстанції зробив правильний висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що грошові кошти за договір № 1с про надання поворотної фінансової допомоги від 18 вересня 2017 року не передавались, доказів про сплату (передачу) грошей матеріали справи не містять.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки суд правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушив норми процесуального права.

Доводи касаційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротуна

М. Є. Червинської