Дата документу 11.02.2019 Справа № 328/807/18
Запорізький апеляційний суд
Є.У.№ 328/807/18 Головуючий у 1 інстанції: Курдюков В.М.
№ 22-ц/807/118/19 Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 липня 2018 року у складі судді Курдюкова В.М. у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначала, що позивач працювала в комунальній установі Токмацька центральна районна лікарня (в подальшому відповідач у відповідних відмінках або КУ Токмацька ЦРЛ) на посаді завідувача відділення, лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії.

20.07.2017 року Токмацька міська рада прийняла рішення № 2 "Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації".

29.12.2017 року наказом № 143-0 позивача було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпПУ - у зв'язку з ліквідацією КУ Токмацька ЦРЛ.

22.02.2018 року Токмацька міська рада прийняла рішення № 20 "Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом перетворення в комунальне підприємство "Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" Токмацької міської ради.

Пунктом 1 вказаного рішення № 20 від 22.02.2018 року було зупинено процедуру ліквідації КУ Токмацька ЦРЛ, яка була розпочата на підставі рішення Токмацької міської ради № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації».

Пунктом 2 цього ж рішення Токмацька міська рада вирішила припинити КУ Токмацька ЦРЛ шляхом перетворення в комунальне підприємство "Токмацький центр з профілактики таборотьби зі СНІДом" Токмацької міської ради з переданням всього майна, прав та обов'язків зазначеному підприємству.

Згідно пункту 6 рішення Токмацької міської ради № 20 від 22.02.2018 року комунальне підприємство "Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" Токмацької міської ради визначено правонаступником усього майна, усіх прав та обов'язків комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня.

Пунктом 7 названого рішення Токмацької міської ради № 20 від 22.02.2018 року вирішено вважати такими, що втратили чинність низку рішень Токмацької міської ради, в тому разі й рішення № 2 від 20.07.2017 року "Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації" з наступними змінами.

Рішення Токмацької міської ради від 22.02.2018 року № 20 "Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом перетворення в комунальне підприємство "Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" Токмацької міської ради до теперішнього часу не оприлюднено.

Позивач випадково дізналася про існування такого рішення 06.03.2018 року і в той же день подала заяву на ім'я виконуючого обов'язки головного лікаря КП "Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Токмацької міської ради та голови комісії з припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня, в якій просила поновити позивача порушені трудові права та поновити позивача на посаді із дня звільнення. Обидві названі юридичні особи зареєстровані і фактично знаходяться за однією адресою: АДРЕСА_1 і керівником в обох з них є одна і та ж особа - ОСОБА_4.

Листом від 07.03.2018 року КП "Токмацька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" Токмацької міської ради в особі виконуючого обов'язки головного лікаря ОСОБА_4 повідомила позивача, що назване комунальне підприємство не є правонаступником комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня, жодного відношення до названої комунальної установи не має. В свою чергу КУ Токмацька ЦРЛ жодної відповіді по суті позивача звернення від 06.03.2018 року не надала.

Звільняючи позивача з роботи відповідач в п. 79 наказу № 143 від 29.12.2017 року чітко визначив підставу звільнення: у зв'язку з ліквідацією КУ Токмацька ЦРЛ. В той момент звільнення формально відповідало приписам закону і у позивача не було підстав його оскаржувати, хоча позивач й не була згодна із звільненням.

Але після звільнення позивача та звільнення інших працівників відповідача, засновник КУ Токмацька ЦРЛ - Токмацька міська рада скасувала власне рішення про ліквідацію відповідача. Отже юридичний факт, який став підставою для видання наказу про звільнення з роботи позивача, а саме повна ліквідація установи, відпав.

На думку позивача маніпуляції з рішеннями про ліквідацію КУ Токмацька ЦРЛ, а потім скасування цього рішення й прийняття рішення про перетворення відповідача в комунальне підприємство "Токмацький центр з профілактики та боротьби зі СНІДом" Токмацької міської ради мало на меті надання видимості законності звільнення працівників відповідача. Адже якби Токмацька міська рада відразу прийняла рішення про перетворення відповідача, то при вирішенні питання про звільнення позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ автоматично були б задіяні гарантії, передбачені ст. ст. 42, 43 КЗпПУ.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, поновити строк, передбачений ст. 233 КЗпПУ, пропущений з поважних причин, визнати її звільнення з посади завідувача відділення, лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня на підставі наказу № 143-о від 29.12.2017 року незаконним та поновити позивача на роботі, стягнути з відповідача середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку суми після оподаткування в 384,23 грн. за один день, стягнути з відповідача 20000 грн. в якості компенсації завданої незаконним звільненням, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 23 липня 2018 року поновлено позивачу строк звернення до суду, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким частково позовні вимоги задовольнити частково, а саме:

- поновити ОСОБА_3 на роботі на посаду завідувача відділення, лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня, звільненої на підставі наказу п. 79 № 143-о від 29.12.2017 року,

- стягнути з відповідача середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку суми після оподаткування в 384,23 грн. за один день, а саме станом на 23.07.2018 року 53023,00 грн.,

- судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини також вказує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи (рішення у справі "Руїз Торіха проти Іспанії".

Дослідивши матеріали справи, колегія судді приходить до висновку, що рішення першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до частини 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті переведення всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

За положеннями ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що рішенням Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації» вирішено припинити шляхом ліквідації комунальну установу Токмацька центральна районна лікарня, створити комісію з припинення, якій до 01 листопада 2017 року закрити рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами та інше.

На виконання вказаного рішення міської ради головою ліквідаційної комісії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня ОСОБА_5 видано наказ від 21.07.2017 року № 84-осн про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом ліквідації, розташовану за адресою: 71700, м. Токмак, вул. Центральна, 55Ж. Пунктом 2.3. даного наказу вирішено звільнити працівників підприємства згідно з чинним законодавством.

Рішенням Токмацької міської ради від 21.09.2017 року № 18 «Про внесення змін до рішення Токмацької міської ради від 20.07.2017 року № 2 «Про припинення комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня шляхом її ліквідації» виключено з вказаного вище рішення міської ради слова «до 01 листопада 2017 року».

Наказом голови ліквідаційної комісії комунальної установи Токмацька центральна районна лікарня ОСОБА_5 від 19.10.2017 року № 132-осн «Про попередження працівників КУ Токмацька ЦРЛ про майбутнє звільнення» затверджено список працівників, які підлягають звільненню з 29.12.2017 року у зв'язку із скороченням штату та відомість попередження про майбутнє звільнення згідно з додатків № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 22, 23 до наказу.

На виконання рішення Токмацької міської ради №2 від 20.07.2017 р. наказом голови ліквідаційної комісії КУ Токмацька ЦРЛ № 170 осн від 18.12.2017 р. прийнято рішення про повне скорочення штату працівників Токмацької центральної районної лікарні.

Відповідно до п. 234 Наказу № 143 - о від 29.12. 2017 року позивач була звільнена з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства.

Рішенням від 22 лютого 2018 року Токмацька міська рада визнала таким, що втратило чинність своє рішення №2 від 20.07.2017 р. та вирішила зупинити ліквідацію відповідача та припинити комунальну установу Токмацька центральна района лікарня шляхом її перетворення в комунальне підприємство «Токмацький центр профілактики та боротьби зі СНІДом (а.с.85).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України - при реорганізації дія трудового договору продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Можливість для звільнення працівників у разі реорганізації підприємства, допускається тільки за умови скорочення штату або чисельності працівників. Право визначити чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому їм органу.

Незважаючі на зміну форми припинення установи, рішення про повне скорочення чисельності штату працівників - наказ голови ліквідаційної комісії КУ Токмацька ЦРЛ № 170 осн від 18.12.2017 р. не було змінено.

Оскільки посада позивача та всі інші посади комунальної установи - відповідача було скорочено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до ст. 5-1, ч.4 ст. 36 КЗпП України припинення трудового договору за ініціативи власника є правомірним, незважаючі на зміну припинення установи на її перетворення, бо працівника неможливо перевести на іншу роботу через повне скорочення штату.

Таким чином, незважаючи на те, що ліквідацію установи зі спливом певного часу було замінено на реорганізацію, повне скорочення штату працівників є безумовною підставою звільнення позивача.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 липня 2018 рокуу по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 19 лютого 2019 року.

Головуючий:

Судді: