Провадження № 2-з/522/118/19
Справа № 522/2301/19
УХВАЛА

14 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши матеріал заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання, визнання спадкоємцем та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

До суду 12.02.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання, визнання спадкоємцем та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, витребування майна із чужого незаконного володіння.

Матеріали позову суддя отримала 13.02.2019 року.

Ухвалою суду від 13.02.2019 року позову було залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків позову.

Разом із позовом представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просили накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3. В обґрунтування заяви посилалась на те, що ними було встановлено факт незаконної реєстрації права власності на спірну квартиру за особою, яка не мала жодного відношення до померлого ОСОБА_4, на підставі судового рішення від , якого не має в базі та яке не приймалося Приморським районним судом м. Одеси, та договору купівлі-продажу квартири від 28.09.2018р., проте ОСОБА_4 помер 15.01.2018р., а отже на думку заявника має всі ознаки підробленого; подальше відчуження спірної квартири іншій особі протягом місяця після проведення реєстрації свідчить, на думку заявника, про намагання особи «обілити» спірну квартиру та у позивача є всі підстави вважати, що після предявлення позову відбудеться відчуження квартири або передання її в заставу банку, чи іншим шляхом накладено обтяження на неї. В обґрунтування заяви зазначили, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних прав позивача, внаслідок позбавлення останнього права власності на його майно.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що спір стосується квартири АДРЕСА_1, яка нині належить на праві власності ОСОБА_3.

Не зважаючи на те провадження у справі ще не відкрито, при цьому беручи до уваги предмет спору та підстави, з яких він заявлений, суд вважає за можливе задовольнити вимоги представника позивача щодо забезпечення позову в обраний ним спосіб, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність об'єктивного спору між сторонами та з метою усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову шляхом арешту майна не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ?я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Також суд вважає за можливе, керуючись положеннями ч.ч.1, 2 ст.154 ЦПК України, не вирішувати на даному етапі питання про визначення зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,10,149-153,157,258-261,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов до розгляду справи по суті шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного Департаменту ОМР та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 14.02.2019 року.

Суддя Домусчі Л.В.