Ухвала

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 219/1368/18

провадження № 61-17265ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 30 жовтня 2017 року о 18.00 годин в місті Бахмут Донецької області на перехресті вулиць Чайковського та Корсунського, відповідач, рухаючись на транспортному засобі НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , по другорядній дорозі не надав перевагу в русі автомобілю NISSAN, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі та скоїв ДТП.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 грудня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з тим, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не був застрахований, а самого відповідача за це правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності, питання відшкодування збитків нанесених йому у результаті ДТП, яке мало місто на перехресті вулиць Чайковського - Корсунського в місті Бахмут Донецької області 30 жовтня 2017 року позивач вирішив розглянути у судовому порядку.

Відповідно Звіту про оцінку № 17-326 від 20 листопада 2017 року вартість відновлювальних робіт автомобіля NISSAN ALMERA, номерний знак НОМЕР_3 , який належить позивачу, становить 70 526,65 грн, з яких вартість матеріальних збитків складає 48 577,95 грн, вартість оцінки експерта складає 900 грн. Загальна вартість понесених ним збитків складає 71 426,65 грн, яку він просив стягнути з відповідача. Просив також вирішити питання понесених судових витрат.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди задоволені у повному обсязі.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2018 року скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2018 року у даній справі на підставі заяви відповідача ОСОБА_1 .

Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 березня 2019 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2019 року, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням відновлювальних робіт 70 526,65 грн та вартість оплати за проведення оцінки у сумі 900 грн, всього 71 426,65 грн. В іншій частині позову відмовлено.

20 вересня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в цій справі єстягнення з відповідача на користь позивача понесених збитків, ціна позову у даній справі становить 71 426,65 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 х 100 = 192 100).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві, про відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький