Справа № 462/389/19
У Х В А Л А

04 лютого 2019 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Колошкіна П.І.

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові заяву Приватного підприємства «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс» про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

представник заявника звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником, покликаючись на те, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на нежитлові приміщення, загальною площею 74,7 кв.м. на вул. Хотинській, 2 у м. Львові для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» на загальну суму 267297,69 грн. 20 грудня 2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір факторингу. 20 грудня 2018 року ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» уклала з ПП «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс» договір факторингу. Внаслідок наведеного кредитором та іпотекодержателем є ПП «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс», що зумовлює необхідність заміни стягувача в межах ВП №57937476 з ПАТ «Укрсоцбанк» на ПП «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс». Просить замінити стягувача в межах ВП №57937476 з ПАТ «Укрсоцбанк» на ПП «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс».

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Просить заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити за її безпідставністю.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого написа приватного нотаріуса ОСОБА_2 №13410 від 10 липня 2017 року звернуто стягнення на нежитлові приміщення, загальною площею 74,7 кв.м. на вул. Хотинській, 2 у м. Львові для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» на загальну суму 267297,69 грн.

Постановою державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області від 18 грудня 2018 року відкрито виконавче провадження №57937476 з виконання виконавчого напису №13410 від 10 липня 2017 року, боржник ПП «Евекта», стягувач ПАТ «Укрсоцбанк».

20 грудня 2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до якого АТ «Укрсоцбанк» відступив ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» права грошової вимоги за договором кредиту №600/02.2-09/189 від 25 грудня 2007 року, укладеного між ПП «Евекта» та АТ «Укрсоцбанк» та права за іпотечними договорами від 24 квітня 2008 року та 25 грудня 2007 року.

20 грудня 2018 року ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» уклала з ПП «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс» договір факторингу №20/12/18ВП, відповідно до якого АТ «Укрсоцбанк» відступив ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» права грошової вимоги за договором кредиту №600/02.2-09/189 від 25 грудня 2007 року, укладеного між ПП «Евекта» та АТ «Укрсоцбанк» та права за іпотечними договорами від 24 квітня 2008 року та 25 грудня 2007 року.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Згідно з ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У відповідності до п. 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України та ч. 5 ст. 5 Закону України «Про банки та банківську діяльність» суб'єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності (частина друга ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У відповідності до ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, зазначено, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов'язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону вказано, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Дана позиція суду узгоджується з висновками ОСОБА_3 Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс» надано право лише на види діяльності: лісозаготівлі, лісопильне та стругальне виробництво, виробництво фанери, деревяних плит і панелей, шпону, купівлю та продаж власного нерухомого майна, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, консулютування з питань комерційої діяльності й керування.

Крім того, представник заявника не надав суду жодних належних, достатніх, допустимих, достовірних доказів набуття статусу фінансової установи, права надання фінансових послуг, а відтак представником заявника не доведено право набуття вимоги до ПП «Евекта» за договором кредиту №600/02.2-09/189 від 25 грудня 2007 року, укладеного між ПП «Евекта» та АТ «Укрсоцбанк» та права за іпотечними договорами від 24 квітня 2008 року та 25 грудня 2007 року.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви Приватного підприємства «Торгово-виробнича компанія «Львівпромліс» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Повну ухвалу суду складено 07 лютого 2019 року.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш