Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 363/290/17

провадження № 61-4531св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року у складі судді Баличева М. Б. та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 рокуу складі колегії суддів: Пікуль А. А., Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Позов обґрунтований тим, що з 05 серпня 2007 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 , однак ОСОБА_4 не є її біологічним батьком. Згідно експертизи, проведеної лабораторією ТОВ "ЄВРОЛАБ" за замовленням ОСОБА_2 , біологічним батьком дочки ОСОБА_5 є ОСОБА_2 , з яким в період із 2010 по 2015 роки вона мала близькі стосунки.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року, позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 23 січня 2017 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_2 неодноразово ухилявся від участі у судово-медичній експертизі генетичної ідентифікації, а ОСОБА_1 надала достатньо доказів того, що відповідач ОСОБА_2 є біологічним батьком малолітньої ОСОБА_5 . У зв`язку із тим, що відповідач є дієздатним, добровільно матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, однак у позивача існують підстави вважати, що відповідач у подальшому може не надавати таку допомогу, та те, що відповідач офіційно працевлаштований, його дохід є стабільним, суд вважав, що з нього підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дочку у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у якій заявник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Подана касаційна скарга мотивована тим, що суди помилково вказали на ухилення відповідачем від проведення експертизи, оскільки він не був належним чином повідомлений. Також висновок ТОВ «Євролаб» помилково взятий судами на основу при ухваленні рішення, оскільки указане товариство не є експертною установою.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу та зазначила, що доводи скарги не дають підстав для висновку про те, що судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 рокувідкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Вишгородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів, витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Із 05 серпня 2007 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , в період якого народилася дочка - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначила позивач в позовній заяві, вона під час шлюбу з ОСОБА_4 мала близькі стосунки інтимного характеру з ОСОБА_2 з 2010 по 2015 роки.

17 червня 2016 року лабораторією ТОВ «ЄВРОЛАБ» надано висновок, відповідно до якого батьківство ОСОБА_2 щодо ОСОБА_5 підтверджується на 99, 99 %.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 листопада 2016 року виключено ОСОБА_4 із актового запису про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька дитини.

З повторного свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що по батькові дитини вказано - ОСОБА_5 , місце народження - м. Київ, Україна, в графі батьки дитини зазначено: батько - ОСОБА_10 , громадянин України (відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, зі слів матері), мати - ОСОБА_1 , громадянка України. Повторне свідоцтво про народження дитини видано 15 грудня 2016 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

На виконання ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 29 листопада 2017 року 22 грудня 2017 року ТОВ «ЄВРОЛАБ» на адресу суду надано належним чином завірену копію результатів дослідження ОСОБА_2 щодо встановлення батьківства відносно ОСОБА_5 .

Позиція Верховного Суду

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно частин першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У період шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_5 . Однак ОСОБА_1 вважає біологічним батьком дочки ОСОБА_2

17 червня 2016 року лабораторією ТОВ «ЄВРОЛАБ» надано висновок, відповідно до якого батьківство ОСОБА_2 щодо ОСОБА_5 підтверджується на 99, 99 %.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23 березня 2017 року у справі призначено судову генетичну експертизу для вирішення питання чи є ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_5 .

У зв`язку з неявкою ОСОБА_2 01 червня 2017 року, проведення експертизи відкладено на 14 липня 2017 року.

В цей день відбір крові також не відбувся у зв`язку із неявкою відповідача, а тому, врахувавши терміни проведення судово-генетичної експертизи, визначені інструкцією проведення судово-медичної експертизи, ухвалу суду повернуто до суду без виконання.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2017 року у справі вдруге призначено судову генетичну експертизу для вирішення питання чи є ОСОБА_2 біологічним батьком ОСОБА_5.

Лист Вишгородського районного суду Київської області про проведення судово-медичної експертизи на 15 червня 2018 року отримано представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 09 червня 2018 року.

ОСОБА_3 надіслав на адресу суду лист, у якому повідомив, що ОСОБА_2 за адресою, за якою суд направляв йому кореспонденцію, не проживає, її слід надсилати за його зареєстрованим місцем проживанням, яке відоме суду.

Відбір крові не відбувся у зв`язку із неявкою відповідача. Ухвалу суду повернуто до суду без виконання.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням висновку ТОВ «ЄВРОЛАБ» від 17 червня 2016 року, який не спростований ОСОБА_2 , суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання батьківства ОСОБА_2 щодо неповнолітньої ОСОБА_5 , обґрунтовано визначив розмір аліментів.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 141, 400, 411, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук