Справа № 361/2001/19
Провадження № 2/361/2082/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

10 вересня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., без участі сторін, розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 47002,70 грн. на відшкодування матеріальних збитків, заподіяних йому винними діями відповідача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 20000грн. моральної шкоди, мотивуючи тим, що внаслідок ДТП, яка мала місце 29.12.2017р. по вул. Київська, в с. Скибин Броварського р-ну Київської області відбулося зіткнення автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля ВАЗ 2170300, д.н.з. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_4 , яким керував ОСОБА_2 . Винним у даній ДТП визнаний ОСОБА_2 . Оскільки позивачу не було відомо про наявність у відповідача полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, він звернувся за відшкодуванням завданої йому шкоди до ПрАТ СК Провідна, в якій був застрахований його автомобіль. ПрАт СК Провідна було прийнято рішення та виплачено позивачу 36 099,57 грн. завданих збитків. Однак, згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, що виконаний на замовлення позивача СПД ФОП ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (з врахуванням ПДВ) становить 81302,27 грн. Враховуючи дійсну вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, здійснену ПрАТ СК Провідна страхову виплату на суму 36 099,57 грн., та понесені ним витрати на оплату послуг щодо оцінки завданої шкоди 1800 грн., позивач просить стягнути з відповідача як з винуватця ДТП заподіяні йому збитки в розмірі 47002,70 грн., не покриті страховою виплатою. Крім того, позивач, посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено його майно, то такими діями йому було також завдано моральної шкоди, оскільки він певний час не міг користуватися транспортним засобом, чим завдано йому додаткових незручностей, розмір моральної шкоди він оцінює в 20000грн.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення.

Відповідач повторно не з?явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки.

Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України.

З наданих суду доказів суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини:

Із довідки про ДТП встановлено, що 29.12.2017р відбулося зіткнення автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_1 , та автомобіля ВАЗ 2170300, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_4 .

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2018р. встановлено, що 29.12.2017р. близько 11-30 год., ОСОБА_2 , в с. Скибин по вул. Київська Броварського району, керуючи автомобілем ВАЗ 2170300, д.н.з. НОМЕР_2 , , був неуважним, під час руху не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.3 б, 13.1 ПДР, притягнутий до адмін.відповідальності за ст.124 КУпАП з стягненням штрафу.

Відповідно до калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт і запасних частин від 17.02.2018р., розрахованого ПАТ Дніпро Мотор Інвест вартість запасних частин та роздрібних матеріалів складає 68282,00 грн., вартість ремонтно-відновлювальних робіт 17 391,00 грн. загальна вартість ремонту без ПДВ 77105,70 грн. (з ПДВ 92526,84 грн.) послуги по складанню калькуляції 771,05 грн. ( з ПДВ- 925,27 грн).

У своєму листі позивачу (страхувальнику) ПрАТ СК Провідна 15.06.2018р. надано роз`яснення щодо розрахунку та виплати йому страхового відшкодування, в якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1 , - яку було визначено на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, - становить 62 741,31 грн., в тому числі вартість робіт 4 853,00 грн., вартість матеріалів - 10 609,26 грн., вартість деталей, що підлягають заміні 47 279,05 грн. (з у рахуванням зношення 20 637,31 грн). Таким чином розмір завданого збитку становив 36 099,57 грн. Зазначена сума була перерахована ОСОБА_6 через платіжну систему Приват мані ЗАТ КБ ПриватБанк 02.04.2018р.

Тобто ПрАТ СК Провідна розрахунок страхового відшкодування здійснила, виходячи з повної оплати ремонтних робіт, повної вартості матеріалів, та з вартості деталей, що підлягають заміні, - з урахуванням зносу автомобіля.

На замовлення позивача СПД ФОП Кривошеєв Олексій Юрійович (оцінювач ОСОБА_7 ) склав протокол технічного огляду КТЗ № 001138 від 29.08.2018р., ремонтну калькуляцію № 001-138 від 06.09.2018р., на підставі яких розраховано розмір майнової шкоди і надано Звіт № 001138 від 10.09.2018р. про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ.

Згідно звіту, метою оцінки за яким є визначення розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження, з метою відшкодування шкоди у встановленому законодавством порядку, вартість відновлювального ремонту КТЗ (з врахуванням ПДВ на запчастини та матеріали) становить 81302,27грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 47045,62 грн.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: п.1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу , якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України обставини , встановлені постановою у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, не підлягають повторному встановленню при розгляді справи між тими самим сторонами. Також не підлягає доказуванню вина особи, яка вже встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі. Кщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини.

У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адмін..відповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину відповідача в ДТП і, відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірним (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку нема.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.3 - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно приписів ст. 1166 та ст.1192 ЦК України потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи. зокрема, має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту.

При чому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.

У справі № 6-954цс16 Верховний Суд України надав такі висновки:

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком виключно в межах страхової суми і виключно у відповідності до умов договору. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку , якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15: право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, деліктне зобов`язання заподіювача шкоди виникло з факту завдання шкоди й буде припинено належним виконанням відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі.

Щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивач має право, і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд виходить з наступного:

Відповідач не заявив клопотання про залучення третьою особою його страховика цивільно-правової відповідальності; не подав відзиву, в якому висловив би свою незгоду з розміром страхового відшкодування (зокрема щодо його заниження), не оспорив надані позивачем докази на підтвердження дійсного розміру завданої шкоди (вартості відновлювального ремонту) і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданого звіту чи його недостовірність.

Тому суд бере до уваги надані позивачем докази.

Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).

Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.

Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи , матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищую дійсне.

Щодо різної оцінки шкоди страховиком і за замовленням позивача сертифікованим спеціалістом- оцінювачем, то суд не вбачає підстав не брати до уваги наданий позивачем звіт про оцінку. Він виконаний на підставі протоколу огляду транспортного засобу, який зроблений у час, що відноситься до часу ДТП, що виключає можливість включення до протоколу інших пошкоджень, які б могли бути отримані пізніше. За часом оцінки даний звіт складено пізніше, у більш приближений до розгляду справи час. Даний звіт відповідачем не оспорений і не спростований.

Встановлено, що позивач отримав страхове відшкодування в сумі 36099,57грн., тобто з урахуванням зносу автомобіля.

Страховиком шкоду визначено і страхове відшкодування виплачено у відповідності до вимог Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким передбачено відшкодування шкоди страховиком з урахуванням зносу автомобіля, без урахування втрати товарного вигляду, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку заподіяння пошкоджень майну.

Разом з тим, право потерпілого на повне відшкодування завданої йому шкоди є абсолютним і виникло з заподіяння йому шкоди, а не з договору, і таке право не може бути обмежене законом про страхування та/або умовами договору про страхування, оскільки потерпілий не є стороною такого договору і не є безпосереднім учасником вказаних правовідносин, хоча і наділений у таких правовідносинах певними правами щодо отримання відшкодування, тому він має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування.

З другої сторони заподіювач шкоди має деліктне зобов`язання по повному відшкодуванню шкоди потерпілому, незалежно від того, чи виконав страховик свої зобов`язання по відшкодуванню. І деліктне зобов`язання заподіювача шкоди залишається у нього до повного і остаточного відшкодування завданої шкоди та не може бути зменшене внаслідок того, що страховик за вимогами спеціального закону та за умовами договору страхування виплатив відшкодування у меншому розмірі.

За приписами статті 1194 ЦК України різницю між виплаченою сумою на відшкодування шкоди і дійсним розміром завданої шкоди має сплатити заподіювач шкоди (відповідач).

Оскільки отриманою позивачем страховою виплатою шкоду йому відшкодовано не у повному розмірі, то деліктне зобов`язання відповідача перед позивачем не припинилось, існує і відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму, не покриту страховим відшкодуванням.

При оцінці шкоди в 81302,27 грн. і сумі страхового відшкодування 36 099,57 грн., стягненню з відповідача підлягає різниця в розмірі 45202,70грн.

Також підлягають відшкодуванню відповідачем понесені позивачем витрати, пов`язані з визначенням розміру шкоди, які - згідно наданого ним платіжного документу становлять 1800грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного:

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч.2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. ч. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ч. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Ч.5.Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Протиправними діями відповідача пошкоджено майно позивача, тому є передбачені законом (ст.1167 та п.3 ч.2 ст.23 ЦК України) підстави для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із суттєвим (враховуючи розмір пошкоджень і вартість ремонту) пошкодженням майна. Очевидним і таким, що не підлягає окремому доказуванню (крім підтвердження і встановлення самого факту заподіяння майнової шкоди та її розміру і характеру), є факт заподіяння позивачу суттєвих побутових незручностей і необхідності додаткових зусиль, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, і дані обставини мають істотне значення. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд розмір відшкодування моральної шкоди визначає в сумі 3000грн. Суд, виходячи з обґрунтувань позивачем даних вимог, не вбачає підстав для відшкодування в більшому розмірі.

Таким чином, стягненню з відповідача за даним позовом підлягає: 45202,70грн. на відшкодування майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, 1800грн. збитки позивача по оплаті оцінки шкоди, всього матеріальної шкоди 47002,70грн. і 3000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого за подання позовної заяви судового збору 768,40грн. Дані судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню відповідачем позивачу частково, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Суд задовольняє позов на 75%; відшкодуванню підлягають судові витрати в розмірі 75%, що становить 576,30грн.

Керуючись ст.ст.1166, 1167, 1188, 1192,1194, 22, 23 ЦК України, ст.ст.77, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на відшкодування матеріальної шкоди 47 002,70грн., 3000грн. на відшкодування моральної шкоди, 576,30грн. на відшкодування судових витрат, всього стягнути 50579,00 грн. (п`ятдесят тисяч п`ятсот сімдесят дев?ять гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення і іншими учасниками справи подання апеляційної скарги на дане рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за результатом апеляційного перегляду.

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення або складення повного рішення. У разі, якщо повне рішення не вручено відповідачу у день складення, він має право на поновлення строку, якщо подасть заяву про перегляд заочного рішення протягом 20 днів з дня отримання копії рішення. Заява подається до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Інші учасники справи мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня проголошення/складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене у день його складення, має право на поновлення строку, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії повного рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Суддя Т.В. Селезньова