Справа № 575/1076/19
Провадження № 2/575/224/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 р. смт. Велика Писарівка

В.Писарівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря - Доценко Т.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за позивачем права власності на Ѕ частину одноповерхового житлового будинку разом з господарськими спорудами під АДРЕСА_1 та припинення у зв`язку з розподілом майна спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначене нерухоме майно було набуте сторонами за час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язу з викладеним позивач просить позов задовольнити.

У підготовчому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.02.1982 (а.с.7).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 30.11.1988, домоволодіння АДРЕСА_1 корисною площею 96,0 кв.м., житловою площею 65,7 кв.м., прийнято і введено в експлуатацію (а.с.14), та за забудовником ОСОБА_2 зареєстровано право особистої власності на нерухоме майно, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 06.06.1989 (а.с.8).

30.11.1988 виготовлений технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.13).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Таким чином, оскільки спірний житловий будинок разом з господарськими спорудами набутий сторонами за час шлюбу, він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тому позов підлягає задоволенню, а житловий будинок разом з господарськими спорудами - поділу між сторонами, виходячи з рівності часток подружжя в спільному майні.

Відповідно до довідки Кириківської селищної ради (а.с.15) загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 0,15 га, Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 12,13,42,76,258,259,263-265,268,273,354,355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Здійснити поділ спільного майна подружжя та припинити право спільної сумісної власності на одноповерховий житловий будинок разом з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину одноповерхового житлового будинку разом з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , 1988 року побудови, гіпсоблочний, обкладений цеглою, загальною площею 113,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на Ѕ частину одноповерхового житлового будинку разом з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , 1988 року побудови, гіпсоблочний, обкладений цеглою, загальною площею 113,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 452 гривні 40 копійок в рахунок повернення понесених нею документально підтверджених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через В.Писарівський районний суд Сумської області.

Повне судове рішення складене та підписане 24 вересня 2019 року.

Суддя А.І.Савєльєва