КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________
Справа №372/2626/15-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1933/2019
У Х В А Л А

12 лютого 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 3 серпня 2015 року (суддя Зінченко О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку на ім'я спадкоємця,

встановила:

у червні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 права на завершення приватизації земельних ділянок, загальною площею 0,50 га, з яких: земельна ділянка площею 0,25 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельна ділянка площею 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1, та права на одержання відповідних свідоцтв про право власності на вказані земельні ділянки.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла її мати ОСОБА_4. До складу спадкового майна після її смерті входить житловий будинок та земельні ділянки, загальною площею 0,50 га, що знаходяться по АДРЕСА_2. 17 грудня 2008р. мати склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла їй.

Позивач посилалася на те, що 18 березня 2015р. нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,50 га, що розташована по АДРЕСА_1, оскільки рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2008 року державний акт, серія НОМЕР_1, на земельну ділянку, виданий на підставі рішення Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 21 від 31 березня 2005р., був визнаний недійсним.

Позивач стверджувала, що рішенням Підгірцівської сільської ради від 12 червня 2008р. ОСОБА_4 надано дозвіл на проведення інвентаризації земельної ділянки, загальною площею 0,50 га, що розташована по АДРЕСА_1, а рішенням Підгірцівської сільської ради від 3 липня 2009р. ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку

площею 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, та доручено землевпорядній організації оформити державний акт на право власності на земельну ділянку в установленому порядку. Проте внаслідок смерті мати не завершила процедуру приватизації земельних ділянок та не отримала на них свідоцтва про право власності.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 3 серпня 2015 року, в якому виправлено описки ухвалою суду від 25 вересня 2015 року, позов задоволено, визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право на завершення приватизації земельних ділянок загальною площею 0,50 га, з них: земельна ділянка площею 0,25 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1, та право на одержання відповідних свідоцтв про право власності на вказані земельні ділянки на ім'я спадкоємця ОСОБА_3.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, який не брав участі у справі, просить скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки рішенням Підгірцівської сільської ради Київської області від 22 квітня 2004р. йому було надано у приватну власність спірну земельну ділянку, площею 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства.

Також ОСОБА_2 зазначає, що судом не враховано, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2008 року визнано недійсними рішення Підгірцівської сільської ради 21 сесії четвертого скликання від 31 березня 2005р. про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки в АДРЕСА_1 та державний акт серія НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4 Крім того, дане рішення та державний акт були визнані недійсними рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського районного суду Київської області від 30 грудня 2009р., тому позивач втратила право на спадкування після смерті ОСОБА_4 права на завершення приватизації земельних ділянок та право на одержання відповідних свідоцтв про право власності на вказані земельні ділянки.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення позивача та її представника ОСОБА_6, які просили закрити апеляційне провадження, у зв'язку із недоведеністю порушення прав ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням, пояснення представника Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_7, який покладався на розсуд суду, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги і надані ОСОБА_2 докази, вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

З матеріалів справи та пояснень учасників справи судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори Клименко О.П. 22 липня 1997р., ОСОБА_9 придбав будинок АДРЕСА_1

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Обухівського бюро технічної інвентаризації від 15 серпня 2006 року будинок АДРЕСА_1, який був придбаний ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу від 22 липня 1997р., знаходиться у с. Романків Обухівського району Київської області.

Довідкою Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 8 січня 2019 року підтверджено, що зміна назви села відбулася у зв'язку із встановленням межі адміністративно-територіального утворення села Романків на території Підгірцівської сільської ради.

Згідно свідоцтва про шлюб від 26 січня 1950р. ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 1 листопада 2002 року.

Рішенням ХХХІІ сесії Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 12 червня 2008 року надано дозвіл ОСОБА_4 на проведення інвентаризації земельної ділянки, загальною площею 0,50 га в с. АДРЕСА_1

Рішенням № 30 Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 3 липня 2009 року передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га по АДРЕСА_1 в межах Підгірцівської сільської ради за рахунок земель Підгірцівської сільської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 грудня 2012 року.

Згідно заповіту ОСОБА_4 від 17 грудня 2008р. її спадкоємцем є ОСОБА_3, яка 27 листопада 2013р. звернулася до Обухівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 скористалася своїм правом на приватизацію земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні, звернувшись до Підгірцівської сільської ради із заявою про передачу їй у приватну власність земельну ділянку, площею 0,25га для будівництва і обслуговування житлового будинку, та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1, і органом місцевого самоврядування було прийнято рішення про передачу їй у приватну власністю вказаної земельної ділянки, однак ОСОБА_4 не встигла отримати Державний акт про право власності на земельну ділянку, тому її спадкоємці мають право на завершення приватизації земельних ділянок.

Подаючи апеляційну скаргу на вказане рішення суду, ОСОБА_2 посилався на те, що судом було вирішено питання про його права на вказану земельну ділянку, так як ця ж земельна ділянка була виділена йому у приватну власність рішенням Підгірцівської сільської ради від 22 квітня 2004р.

Відповідно до наданих суду документів вбачається, що рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 22 квітня 2004р. надано та передано у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1, та 0,25 га для ведення селянського господарства.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не було надано доказів,

що передана йому у власність земельна ділянка знаходиться біля будинку АДРЕСА_1 що на виконання рішення сільської ради від 22 квітня 2004р. були визначені межі виділеної йому земельної ділянки і вона є тотожною тій земельній ділянці, яка була передана у власність ОСОБА_4

При цьому апеляційним судом також встановлено, що ОСОБА_2 не має у с. Романків на праві власності житлового будинку і жодна конкретна земельна ділянка не перебувала у його користуванні.

Посилання ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 червня 2008р., яким за його позовом були визнанні недійсними рішення Підгірцівської сільської ради від 31 березня 2005р. про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки в АДРЕСА_1 та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_4, не може бути достатньою підставою для висновку, що земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_4 рішенням Підгірцівської сільської ради від 3 липня 2009р., є тотожною тій земельній ділянці, яка була передана у власність ОСОБА_2 у 2004 році.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, який на праві приватної власності належав ОСОБА_9 - чоловіку ОСОБА_4 та був їх спільним майном. У зв'язку із цим 20 грудня 1999 року ОСОБА_9 звертався із заявою до Підгірцівської сільської ради про передачу йому у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Згідно рішення Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, яке оформлено протоколом № 8 від 30 грудня 1999 року, ОСОБА_9 було надано у приватну власність безоплатно земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, згідно площі, зазначеної у земельно-кадастровій документації сільської ради.

Довідкою Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 177 від 10 квітня 2008 року підтверджено, що згідно земельно кадастрової книги за ОСОБА_10 рахувалася земельна ділянка, площею 0,50га з 1997 року у АДРЕСА_1

Аналогічна довідка була видана Підгірцівською сільською радою 7 травня 2008 року, в якій також зазначено, що вказана земельна ділянка у 1999 році була передана ОСОБА_9 у приватну власність рішенням виконкому № 12 від 30 грудня 1999 року.

Матеріали справи не містять доказів про отримання ОСОБА_10 державного акту на право власності на землю, хоча надана копія квитанції від 16 квітня 2002 року про оплату ним грошових коштів за виготовлення державного акту на землю, однак вказана обставина не свідчить про позбавлення його та його спадкоємців права власності на передану йому у власність земельну ділянку.

Згідно абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, на підставі вказаної норми Закону рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію

земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини, твердження ОСОБА_2, що йому була надана у приватну власність земельна ділянка біля будинку АДРЕСА_1, суперечать вищезазначеним нормам матеріального права та не підтверджені належними доказами.

Допитана апеляційним судом свідок ОСОБА_11, яка у період з 1992р. по 2012р. працювала на посаді землевпорядника Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, підтвердила вищевикладені обставини та зазначила, що ОСОБА_9 була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,25 га для обслуговування його будинку, який він придбав у 1997 році і який був розташований на вказаній земельній ділянці, а також земельна ділянка, площею 0,25 га, для ведення особистого господарства, яка є прилеглою до земельної ділянки, виділеної для обслуговування будинку, якою він користувався і якою після його смерті користувалася його дружина ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що земельна ділянка, яка була передана ОСОБА_9, не могла бути передана ОСОБА_2 і йому не передавалася, так як вона вже була виділена іншій особі і це суперечило вимогам діючого земельного законодавства. При цьому ОСОБА_2 була виділена інша земельна ділянка по тій же АДРЕСА_1, власником якого був ОСОБА_9, а біля будинку його матері, від якої ОСОБА_2 відмовився.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що під час апеляційної перевірки ОСОБА_2 не було доведено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 3 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку на ім'я спадкоємця було порушено його право на земельну ділянку, отже, судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки ОСОБА_2 не вирішувалося, тому на підставі ст. 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись статтею 362 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 3 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку на ім'я спадкоємця, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 14 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк