Дата документу 18.02.2019 Справа № 333/4650/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4650/18
Провадження №22-ц/807/861/19
Головуючий в 1-й інстанції - Ярошенко А.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2018 року, ухвалене в м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 19.11.2018 року) у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивачка звернулась з зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 25.08.2001 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з позивачем. Матеріальної допомоги відповідач не надає у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в у розмірі 1/3 частини всіх доходів.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.08.2018 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів з 1/3 частини доходу до ј частини.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що встановлений рішенням суду розмір аліментів є необґрунтованим та ставить апелянта у вкрай важке матеріальне становище.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_5 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки, рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга зводиться до переоцінки досліджених доказів та не містить нормативно-правового обґрунтування.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019 року це 192 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн. (1921 грн. Х 100 = 192 100 грн.)), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що з 25.08.2001 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з позивачкою.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2018 року шлюб між сторонами розірвано, вони проживають окремо.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст.ст. 180, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, розмір аліментів можливо встановити в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вирішуючи спір, суд на підставі поданих сторонами доказів прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6.

Однак, при визначенні розміру аліментів суд не повно з'ясував всі обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Так, судом апеляційної інстанції установлено, що відповідно до довідок про доходи сторін у справі (а.с. 42, 65), вони мають майже рівний розмір доходів, доказів отримання відповідачем у справі додаткових доходів, суду не надано. Жодних обставин, відповідно до яких можливо визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.

Відповідач позов в ході розгляду справи визнав в частині стягнення з нього на утримання дитини аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема при визначенні розміру аліментів не надав належної оцінки поданим доказам.

Враховуючи вказані обставини та вимоги закону, колегія суддів вважає, що рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, аліментів на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 1/3 на 1/4 частини заробітку (доходу). В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2018 року у цій справі змінити в частині визначення розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінивши його з 1/3 на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.08.2018 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 18 лютого 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков