У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

копія
Справа № 401/2377/19 Провадження № 2/401/862/19

25 вересня 2019 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Мельничика Ю.С., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розподіл майна поддружжя.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб 05 червня 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №278, який на момент подання вказаної позовної заяви, не розірваний.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами 02 березня 2018 року за спільні кошти був придбаний автомобіль марки КІА SPORTAGE 2010 року випуску, колір сірий, № кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

До позовної заяви позивач, ОСОБА_1 , додала копії: паспорта, картки РНОКПП, свідоцтва про шлюб, договір купівлі- продажу транспортного засобу та звіт про його оцінку.

На підставі викладеного, позивач просить суд:

- визнати за нею та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки КІА SPORTAGE 2010 року випуску, колір сірий, № кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- стягнути з ОСОБА_2 вартість Ѕ частини автомобіля КІА SPORTAGE 2010 року випуску, колір сірий, № кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 133 814 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, що скаладються з судового збору сплаченого при подачі позовної заяви, правничих послуг в сумі 3200 грн. та 500 грн. за висновок експерта.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд зазначає, що статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає зазначеним критеріям.

Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України і статтею 372 ЦК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Також частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з нормами статі 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на жилий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації на депозитний рахунок суду.

З вказаних положень закону випливає, що сутність поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, тобто, здійснюється виділення майна в натурі, або його поділ реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна.

Пленум Верховного Суду України в п.п.22-24 Постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз`яснив судам, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно положень ч.1 ст.184 ЦПК України позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, після отримання позовної заяви перевіряє її на дотримання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, а тому її слід залишити без руху з таких підстав.

Відповідно до п.4 та п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Вказані вимоги позивачем не виконанні, в позовній заяві не перераховані факти, які потребують доказування, відсутні посилання на обставини та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Зокрема, заявляючи вимоги про поділ спільно майна позивачка не вказала у відповідності до чинного законодавства обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, (або про відсутність іншого майна), не зазначила джерело і час його придбання спільно нажитого майна.

Також, позивачка не зазначила місце знаходження майна, що підлягає поділу, та яке має бути наявним у сторін на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Позивачкою не зазначено у позовній заяві обставини отримання спільних доходів та здійснення спільної праці, внаслідок чого придбано майно за спільні кошти, на що посилається позивач в обґрунтуванні своїх позовних вимог, та відсутні докази, що підтверджують вказані обставини.

В позові відсутній запропонований позивачем спосіб поділу спірного майна, який має відповідати вказаним вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні до суду заяви по суті справи, зокрема позовної заяви в новій редакції, або її уточнення чи доповнення, з виправленням недоліків, про які зазначено в даній ухвалі суду, та наданні всіх доказів, які підтверджують обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 185, 257, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, - залишити без руху.

Запропонувати позивачу, ОСОБА_1 , привести позов у відповідність до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, виправити недоліки позову, які зазначено в мотивувальній частині даної ухвали, протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик