КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2381/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства культури України, Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою Міністерства культури України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року,

встановив:

у серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.10.2018 року, просив: визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства культури України від 31.07.2018 №718/0/17-18 «Про звільнення від виконання обов'язків ректора ОСОБА_3.»; поновити його на роботі виконуючим обов'язки ректора Національної музичної академії України ім. П.І.Чайковського з 31.07.2018 року; зобов'язати Національну музичну академію України ім. П.І.Чайковського внести запис до трудової книжки про поновлення на роботі виконуючим обов'язки ректора Національної музичної академії України ім. П.І.Чайковського з 31.07.2018 року; стягнути з Національної музичної академії України ім. П.І.Чайковського на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, у тому числі за період з 01.08.2018 року по 04.10.2018 року в сумі 69 562 грн. 98 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року позов було задоволено частково - визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства культури України від 31.07.2018 №718/8/17-18 «Про звільнення від виконання обов'язків ректора ОСОБА_3.», поновлено позивача на роботі виконуючим обов'язки ректора, стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 67 938 грн. 61 коп., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Не погоджуючись із рішенням, Міністерство культури України подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника Міністерства культури України - Олексієнко В.М., яка підтримала апеляційну скаргу, та представника Національної музичної академії України ім. П.І.Чайковського - Німенка В.В., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував, що він наказом Міністерства культури України №718/0/17/18 від 11.06.2018 був призначений на посаду виконуючого обов'язки ректора Національної музичної академії України ім. П.І. Чайковського з 11.06.2018 до призначення ректора Академії з посадовим окладом згідно із штатним розписом. Наказом першого проректора Академії №141-к від 11.06.2018 його було призначено призначено виконуючим обов'язки ректора строком з 11.06.2018 до заміщення цієї посади за конкурсом з посадовим окладом згідно штатного розпису та надбавками: за почесне звання «Заслужений діяч мистецтв України» в розмірі 20% посадового окладу, за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу, доплати: за вчене звання професора у розмірі 33% посадового окладу, за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15% посадового окладу.

Наказом Міністерства культури України №718/0/17-18 від 31.07.2018 його було звільнено від виконання обов'язків ректора Національної музичної академії України ім. П.І.Чайковського згідно з пунктом 2 ст. 36 КЗпП України. Оскільки станом на 31.07.2018 вибори ректора академії ще не відбулись, він вважає, що його було звільнено незаконно, в зв'язку з чим просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення, поновити його на роботі, зобов'язати відповідача внести запис про поновлення на роботі до його трудової книжки, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. В ході розгляду справи позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 69 562 грн. 98 коп. за період з 01.08.2018 по 04.10.2018.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року позовні вимоги було задоволено частково - визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства культури України від 31.07.2018 №718/8/17-18 «Про звільнення від виконання обов'язків ректора ОСОБА_3.», поновлено позивача на роботі виконуючим обов'язки ректора, стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 67 938 грн. 61 коп., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на момент звільнення позивача з роботи були відсутні підстави, оскільки ректора призначено ще не було, а тому визнав наказ про його звільнення незаконним, скасував його та поновив позивача на роботі на посаді виконуючого обов'язки ректора та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з положень Закону України «Про вищу освіту», стст.23, 36, 235 КЗпП України.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та визначився з характером правовідносин, які склались між сторонами, однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможна, оскільки він не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам.

Згідно ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк;

2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

В ч. 1 ст. 235 КЗпП України закріплено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Ухвалюючи рішення про поновлення позивача на посаді виконуючого обов'язки ректора, суд першої інстанції не врахував, що наказом Міністерства культури України від 31.07.2018 №717/0/17-18, який був підставою для видання наказу №718/0/17-18, виконання обов'язків ректора було покладено на першого проректора Бровія А.А., до посадових обов'язків якого входило виконання обов'язків ректора за його відсутності з різних причин (а/с 83-84). Крім того, як видно з матеріалів справи, наказом Міністерства культури України №568/0/17-18 від 27.06.2018 було оголошено конкурс на заміщення посади ректора Національної музичної академії України ім. П.І. Чайковського. Вибори ректора були проведені 20 та 28 вересня 2018 року, за результати яких ОСОБА_3 було обрано ректором. Представник Міністерства культури України в суді апеляційної інстанції визнала, що рішення суду про поновлення позивача на роботі не було виконано, а 13 листопада 2018 року ОСОБА_3 було наказом Міністерства культури України призначено на посаду ректора та укладено з ним контракт. В зв'язку з викладеним, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни дати звільнення ОСОБА_3 з 31.07.2018 на 13.11.2018, що відповідає фактичним обставинам по справі та формулюванню причини його звільнення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, всі були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку. У своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно визначено розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача, оскільки Міністерством культури України 10.05.2018 було затверджено штатний розпис на 2018 рік Академії, згідно якої посадовий оклад ректора становить 7 682 грн. та доплату за «національний» 7 682 грн., що разом становить 15 364 грн.

Структура заробітної плати визначається в ст. 2 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

В ст. 29 цього Закону закріплено, що при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Першого проректора Бровія А.А. №141-к від 11.06.2018 ОСОБА_3 було призначено виконуючим обов'язки ректора Академії з посадови окладом згідно штатного розпису та надбавками: за почесне звання «Заслужений діяч мистецтв України» в розмірі 20% посадового окладу, за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу, доплати: за вчене звання професора у розмірі 33% посадового окладу, за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15% посадового окладу (а/с 15). Вказаний наказ до цього часу не змінений та не скасований. Згідно Довідки від 25.09.2018, виданої за підписом виконуючого обов'язки ректора Бровія А.А. та головного бухгалтера Шевченко О.В., позивачу було нараховано за червень 2018 року заробітну плату в сумі 20 219 грн. 02 коп., за липень 2018 року - 28 884 грн. 32 коп. відповідно до фактичної кількості відпрацьованих робочих днів (а/с 46). Відповідно до вказаних даних, судом першої інстанції було правильно обчислено середній заробіток з урахуванням суми заробітної плати - 2 988 грн. 35 коп., отриманої позивачем за іншим місцем роботи (а/с 93).

Також є безпідставним посилання апелянта на те, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач не вказав в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог, на якій посаді він просить його поновити. В тексті позовної заяви позивач зазначав, з якої саме посади його було незаконно звільнено, за яким наказом, а тому відсутність вказівки «ректора» щодо назви посади в прохальній частині позовної заяви та заяви про збільшення розміру позовних вимог не можна вважати як зазначення ним іншої посади.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на роботі, і в цій частині слід ухвалити нове рішення, яким змінити дату звільнення позивача та відмовити в поновленні його на роботі, в зв'язку з чим слід також змінити рішення суду в частині негайного виконання та виключити вказівку про поновлення на роботі.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Міністерства культури України задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року скасувати в частині вирішення вимог про визнання незаконними та скасування наказу та поновлення на роботі та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким змінити дату звільнення ОСОБА_3 відповідно до наказу Міністерства культури України від 31.07.2018 №718/0/17-18 та вважати датою звільнення ОСОБА_3 13.11.2018.

Відмовити в задоволенні вимоги про поновлення на роботі.

Змінити рішення суду щодо негайного виконання та виключити вказівку про поновлення ОСОБА_3 на роботі.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді