Постанова

Іменем України

23 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 640/13081/16-ц

провадження № 61-29213св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,

Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року у складі судді Довгаль А. П.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 299 645,50 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 19 494,68 грн.

Указане рішення ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку та заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки вона є споживачем.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року відмовлено; апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, шляхом сплати судового збору у розмірі 21 443,95 грн.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 виступає у справі у якості відповідача, тому судовий збір повинна сплачувати на загальних підставах.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив із того, що заявником не виконані вимоги ухвали та не усунуті недоліки скарги.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), Пилипенко Т. І . посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого вона звільняється від сплати судового збору, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 травня 2018 року справу № 640/13081/16-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2016 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 1 299 645,50 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 19 494,68 грн

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року апеляційна скарга залишена без руху, у зв`язку з тим, що заявником не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду та наданий строк для усунення вказаних недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 129) копія ухвали апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2017 року отримана ОСОБА_1 особисто 28 січня 2017 року.

Станом на 13 лютого 2017 року вимоги ухвали заявник не виконала, недоліки скарги не усунула, у зв`язку з чим ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У силу частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Законом України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, справляється судовий збір.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено пільги щодо сплати судового збору.

Також пільги щодо сплати судового збору передбачено статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом, що гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Зокрема, споживачізвільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (частина третя статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з вказаною нормою права звільненню від сплати судового збору підлягають споживачі за подання ними позовів для захисту своїх порушених прав. Звільнення від сплати судового збору всіх учасників такого спору не передбачено.

Отже, споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів. Позов кредитора до споживача про стягнення заборгованості не стосується захисту прав споживача, а навпаки пов`язаний з допущеними споживачем порушеннями умов кредитного договору. Тому при оскарженні рішення суду, яким вирішено такий позов, споживач зобов`язаний сплатити судовий збір за подачу апеляційної чи касаційної скарги в установленому законом порядку та розмірі.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 серпня 2018 року (справа № 361/1816/17, провадження № 61-9533св18), від 20 березня 2019 року (справа № 490/9711/15-ц, провадження № 61-9795св18), від 27 березня 2019 року (справа № 756/591/16, провадження № 61-37717св18).

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін випливають з кредитного договору, укладеного 02 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 30 000,00 доларів США.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху, а в подальшому визнаючи її неподаною та повертаючи заявнику, апеляційний суд правильно виходив із того, що норма частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільняє від сплати судового збору лише осіб, які звертаються із позовом про захист прав споживачів, в цьому випадку ОСОБА_1 оскаржувала рішення суду першої інстанції щодо стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитним договором, а тому за позовні вимоги про стягнення заборгованості особа, яка не згодна з рішенням суду та подала апеляційну скаргу, зобов`язана сплатити судовий збір.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно Закону України «Про захист прав споживачів» банк не повинен був сплачувати судовий збір у суді першої інстанції та сплатив його помилково, а отже ставка судового збору за подання апеляційної скарги дорівнює 0. Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки банк не є споживачем банківських послуг та правильно сплатив судовий збір у суді першої інстанції, і, відповідно, при оскарженні рішення суду, яким вирішено позов кредитора про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідач зобов`язаний сплатити судовий збір за подачу апеляційної чи касаційної скарги в установленому законом порядку та розмірі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов