Номер провадження: 22-ц/813/67/19
Номер справи місцевого суду: 493/52/18
Головуючий у першій інстанції Мясківська І.М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката Андрєєвої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

встановив:

10 січня 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які відповідно до рішення Балтського районного суду Одеської області від 27.02.2015 року, стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина у новому розмірі - 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття.

В позовній заяві позивач посилалась на те, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 27.02.2015 року встановлено розмір аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 516,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Разом з тим, аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина, не вистачає. В даний час прожитковий мінімум на дітей відповідного віку збільшився, та є значно більший ніж встановлений розмір аліментів за рішенням суду, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів - задоволено.

Змінено спосіб та розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5. згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 27.02.2015 року.

Визначено новий спосіб стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі - 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зміну рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що визнано сторонами та підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1. При цьому суд вказав, що вказана дитина сторін проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Балтської міської ради Одеської області № 13 від 05.01.2018 року.

У відповідності до рішення Балтського районного суду Одеської області від 27.02.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 (після зміни прізвища ОСОБА_5, свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 516,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Вирішуючи спірне питання, суд виходив з того, що за умовами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому суд правильно вказав, що відповідно до п. 17 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Крім того, суд обгрунтовано вказав, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 вищевказаної Конвенції ООН, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, при визначені розміру аліментів, суд врахував матеріальне становище сторін, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність задоволення позову.

З підстав викладеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин ст. 192 СК України та змінив спосіб стягнення аліментів, фактично збільшивши їх розмір, враховуючи потреби дитини сторін на належне утримання.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд не мав правових підстав змінювати встановлений розмір аліментів у твердій грошовій сумі на пропорційний розмір, то вони є безпідставними, оскільки позивач звернулась до суду з позовом саме про зміну способу стягнення аліментів, який визначений рішенням суду у твердій грошовій сумі, на пропорційний, що на даний час передбачено ч.3 ст. 181 ЦПК України.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідач утримує старшу доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він ні з нею, ні з її матір'ю не проживає і будь-яких доводів щодо утримання доньки суду не надав.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що на утриманні апелянта ОСОБА_3 також перебуває його непрацездатна мати - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, то вони також є безпідставними, оскільки остання отримує державну пенсію, розмір якої перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, про що зазначено в апеляційній скарзі (а.с.52).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти ухваленого судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.02.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра