Справа № 569/394/19
Номер провадження 2-з/559/22/2019
У Х В А Л А

17 вересня 2019 року м. Дубно Рівненської області

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Столяр Михайла Васильовича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання права на оренду земельної ділянки, скасування додаткових угод до договір оренди та зобов`язання вчинити певні дії (укласти додаткові угоди до договору оренди землі та договору оренди водного об`єкта щодо зміни сторони),-

встановив:

До Дубенського міськрайонного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Столяр М. В. про забезпечення позову. Представник позивача просить забезпечити позов про визнання права на оренду земельної ділянки, скасування додаткових угод до договір оренди та зобов`язання вчинити певні дії (укласти додаткові угоди до договору оренди землі та договору оренди водного об`єкта щодо зміни сторони), а саме заборонити відповідачу ОСОБА_2 здійснювати скидання води на орендованому водному об`єкті в с.Варковичі на територіях Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області з дня ухвалення рішення про забезпечення позову до прийняття остаточного рішення у справі.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи в їх сукупності, зважаючи на обставини справи прийшов до наступного висновку.

В провадженні Дубенського міськрайонного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання права на оренду земельної ділянки, скасування додаткових угод до договір оренди та зобов`язання вчинити певні дії (укласти додаткові угоди до договору оренди землі та договору оренди водного об`єкта щодо зміни сторони).

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 25.05.2016р. у справі № 6-605цс16.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.1. ст.151 ЦПК України а заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

В заяві про забезпечення позову позивач не навів доказів чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також позивач не зазначив доказів, що у випадку не вжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання рішення суду. Крім того, позивачем не зазначено, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Враховуючи, що ст.150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4» роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Разом з тим суд зазначає про те, позивач визначився із способом захисту своїх прав - визнання права на оренду земельної ділянки, скасування додаткових угод до договір оренди та зобов`язання вчинити певні дії (укласти додаткові угоди до договору оренди землі та договору оренди водного об`єкта щодо зміни сторони). Твердження позивача, що в процесі розгляду справи ОСОБА_2 може вчинити протиправні дії, спрямовані на зміну або спотворення орендованого об`єкту водного господарства є необґрунтованими, заявником не надано доказів, що діями ОСОБА_3 може бути спричинено будь-яку шкоду його законним правам та інтересам. Забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати скидання води на орендованому водному об`єкті, на думку суду, не є співмірним з заявленими вимогами, оскільки не можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, що призведе до значних матеріалах збитків позивачу.

Отже, у відповідності із вищевикладеним та із зазначеними нормами процесуального права, суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149, 151, 152, 153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Столяр Михайла Васильовича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання права на оренду земельної ділянки, скасування додаткових угод до договір оренди та зобов`язання вчинити певні дії (укласти додаткові угоди до договору оренди землі та договору оренди водного об`єкта щодо зміни сторони) відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: