Справа №: 164/527/19
Категорія: 304090000
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2019 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В., Панасюк Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги обґрунтував тим, що 12 жовтня 2016 року він позичив відповідачу грошові кошти на суму 50000 гривень. Це підтверджується написаною ОСОБА_2 розпискою. Відповідач зобов`язувалася повернути вказану суму грошових коштів до грудня 2016 року. Однак, по даний час ОСОБА_2 йому грошові кошти повернула лише частково - на суму 10000 гривень, ухиляється від повернення решти суми боргу і не має наміру цього робити. Крім того, позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, просив суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення по 6 березня 2019 року, що за його підрахунками становить 19078 гривень 55 копійок, а також три проценти річних від простроченої суми по 6 березня 2019 року, що за підрахунками ОСОБА_1 становить 2708 гривень 20 копійок. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь 40000 гривень боргу за договором позики, 19078 гривень 55 копійок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, 2708 гривень 20 копійок трьох процентів річних від простроченої суми та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених в поданій до суду заяві, просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 40000 гривень боргу за договором позики, 19078 гривень 55 копійок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, 2708 гривень 20 копійок трьох процентів річних від простроченої суми та судові витрати по справі. Підтвердив, що відповідач мала повернути кошти не пізніше, як протягом грудня 2016 року, а тому термін прострочення, який ним було розраховано по 6 березня 2019 року, починається з 1 січня 2017 року. Чому в доданих ним до позовної заяви розрахунках термін прострочення починається з 1 грудня 2016 року, пояснити не може. В решті свої розрахунки суми боргу, в тому числі суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та розміру трьох процентів річних від простроченої суми, підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вважає, що нею має бути повернуто позивачу лише 40000 гривень суми боргу за договором позики, а суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та три проценти річних від простроченої суми вона сплачувати ОСОБА_1 не повинна. Будь-яких доказів у підтвердження безпідставності заявлених позивачем вимог представити суду не може.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред?явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред?явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти на суму 50000 гривень. Відповідач зобов`язувалася повернути вказану суму грошових коштів до грудня 2016 року. На даний час ОСОБА_2 позивачу грошові кошти повернула лише частково - на суму 10000 гривень, ухиляється від повернення решти суми боргу і не має наміру цього робити. Зазначені обставини підтвердив позивач в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачем, а також це встановлено з дослідженої судом розписки ОСОБА_2 від 12 жовтня 2016 року про отримання коштів на суму 50000 гривень на термін до грудня 2016 року.

Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_2 відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про безпідставність заявлених позовних вимог про стягнення боргу за договором позики на суму 40000 гривень.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 50000 гривень, з них в добровільному порядку було повернено відповідачем 10000 гривень, залишок суми боргу за договором позики становить 40000 гривень, а тому вищевказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, на думку суду, є підставними та підлягають до часткового задоволення, виходячи із заявлених позовних вимог по 6 березня 2019 року, оскільки станом на час розгляду справи позивач заяви про збільшення позовних вимог до суду не подавав.

Сума трьох процентів річних від простроченої суми за період з 1 січня 2017 року по 6 березня 2019 року становить 2613 гривень 70 копійок (795 днів х 3 х 40000 гривень / 365 / 100), а не 2708 гривень 20 копійок, як зазначено позивачем в поданій до суду позовній заяві.

Сума збільшення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення з 1 січня 2017 року по 6 березня 2019 року, виходячи із встановлених індексів інфляції на 2017-2019 роки та відповідно інфляційних втрат, які зазнав ОСОБА_1 , становить 4641 гривень 27 копійок, а не 19078 гривень 55 копійок, як зазначено позивачем в поданій до суду позовній заяві.

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 40000 гривень боргу за договором позики, 4641 гривень 27 копійок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 2613 гривень 70 копійок трьох процентів річних від простроченої суми, а всього кошти на загальну суму 47254 гривень 97 копійок.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 614 гривень 62 копійки (768.40 х 47254.97 / 59078.55 = 614.62) судових витрат, пропорційно до задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 509, 526, 610, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 40000 (сорок тисяч) гривень боргу за договором позики, 4641 (чотири тисячі шістсот сорок одна) гривень 27 копійок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 2613 (дві тисячі шістсот тринадцять) гривень 70 копійок трьох процентів річних від простроченої суми, а всього кошти на загальну суму 47254 (сорок сім тисяч двісті п?ятдесят чотири) гривень 97 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 62 копійки судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: