ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року

м. Черкаси

справа № 712/13226/18 провадження № 22-ц/793/626/19
Категорія: 311000000

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

головуючого: Василенко Л.І.

суддів: Єльцова В.О., Карпенко О.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Черкаський політехнічний технікум

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2019 року (ухвалене в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Пироженка С.А. 14 лютого 2019 року о 17:45) у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського політехнічного технікуму про визнання неправомірним рішення щодо зміни істотних умов праці, зобов`язання поновити попередні умови праці та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Черкаського політехнічного технікуму про визнання неправомірним рішення щодо зміни істотних умов праці, зобов`язання поновити попередні умови праці та стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він працює на посаді викладача Черкаського політехнічного технікуму з 1998 року, має вищу категорію викладача та педагогічний стаж більше двадцяти років і є працівником передпенсійнсто віку.

Впродовж роботи в технікумі постійно забезпечувався річним педагогічним навантаженням обсягом не менше окладу (720 годин, згідно п. 64.6, Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти).

Виконане педагогічне навантаження за минулий навчальний рік склало 762 години, а позаминулий близько 1 000 годин.

Однак, на 2018-2019 навчальний рік директором технікуму йому, без його згоди, було встановлено неповне педнавантаження обсягом 533 години, чим порушено вимоги чинного законодавства, галузевої угоди та колективного договору.

В результаті зменшення педнавантаження з 762 годин до 533 годин він втрачає щомісячно близько 1 600 грн. заробітної плати, що в подальшому негативно позначиться на розмірі його пенсійного забезпечення.

Вказує, що директором технікуму були порушені положення п.20 Типових правил внутрішнього розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України, п.4.6 Правил внутрішнього розпорядку для працівників та студентів Черкаського політехнічного технікуму, п.6.3. Колективного договору адміністрації і трудового колективу Черкаського політехнічного технікуму на 2016-2018 роки, які зобов`язують директора технікуму невідкладно довести до відома педагогічних працівників педагогічне навантаження в наступному навчальному році наприкінці навчального року (до надання відпустки) під особисту розписку, врахувавши його фахову підготовку, професійну майстерність, якісні показники виконання індивідуального плану роботи за попередній навчальний рік. Директор технікуму зобов`язаний педагогічне навантаження в обсязі більше або менше тарифної ставки встановлювати за письмовою згодою працівника.

Крім того, директором технікуму були порушені положення Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016 - 2020 роки.

Директором технікуму були порушені положення п. 2.7, п. 2.8 Колективного договору, які зобов`язують адміністрацію технікуму надавати перевагу працівникам з більш тривалим безперервним стажем роботи в технікумі, надавати посади при наявності вакансій з обсягом навантаження не менше ставки, створювати працівникам умови, що сприяють зарахуванню періодів трудової діяльності до страхового стажу для призначення відповідного виду пенсії (п.2.7), при прийнятті на роботу працівників, враховувати думку працівників однойменних спеціальностей, якщо вони не матимуть повної ставки годин на наступний рік (п.2.8), а також норми ст. 32 ч. 3 КЗпП України

Зазначав, що підстав для зменшення йому педнавантаження не було, оскільки кількість навчальних груп, кількість навчальних дисциплін і кількість годин виділених на їх викладання не зменшилася. Незважаючи на неповне педнавантаження у значної кількості викладачів технікуму, забезпечено педнавантаженням працівників адміністрації технікуму, які мають посадові оклади без педнавантаження, сумісників, лаборантів, залучені до викладацької роботи працівники інших підприємств, що є грубим порушенням умов колективного договору. Думка працюючих в технікумі викладачів не враховувалась.

На його думку в результаті неправомірних дій відповідача йому завдано також моральну шкоду, яку оцінив в 20 000 грн.

Просив визнати незаконним рішення директора Черкаського політехнічного технікуму про зміну істотних умов праці щодо нього; зобов`язати директора Черкаського політехнічного технікуму встановити йому річне педагогічне навантаженням на рівні минулого навчального року - 762 години; стягнути з Черкаського політехнічного технікуму його на користь 20 000 грн. моральної шкоди та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем процедура встановлення педагогічного навантаження позивачу не порушувалась, ОСОБА_1 вчасно було доведено до відома про попередній розподіл педагогічного навантаження на 2018-2019 навчальний рік.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 25 березня 2019 року, ОСОБА_1 вважаючи, що оскаржуване рішення ухвалене при неправильному застосуванні норм матеріального права, є незаконним та необґрунтованим, а висновки викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2019 року, ухвалити нове рішення, по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги, визнавши незаконним рішення директора Черкаського політехнічного технікуму про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 та зобов`язати директора Черкаського політехнічного технікуму встановити ОСОБА_1 річне педагогічне навантаження на рівні минулого року - 762 години.

Стягнути з Черкаського політехнічного технікуму на користь ОСОБА_1 20 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з Черкаського політехнічного технікуму на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що в рішенні суду не зазначені як встановлені факти порушення директором Черкаського політехнічного технікуму положень правил, договорів та угод, відсутні мотиви відхилення аргументів та посилань на нормативні документи та норми права на які посилався позивач.

Суд не врахував, що позивач, звертав увагу суду на те, що відповідачем не доведена законність посилання на рішення профспілкового комітету, яким підпис, що підтверджує ознайомлення з наказом про можливе зменшення педагогічного навантаження, поставлений викладачем в червні, з вересня буде вважатися як підпис на згоду працювати на неповну ставку. Крім того, суд не врахував, що про таке рішення профспілкового комітету позивачу не було відомо.

Зазначає, що у даному випадку ніяких змін в організації виробництва і праці в Черкаському політехнічному технікуму не відбулося, в зв`язку з чим не було жодної підстави змінювати істотні умови праці, а саме зменшувати йому педагогічне навантаження з 762 годин до 533 годин.

Суд не звернув уваги, що директор технікуму проігнорував рекомендації Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки.

Суд не взяв до уваги і фактично не розглядав питання моральної шкоди, завданої йому неправомірними діями відповідача.

На думку скаржника, неправомірне встановлення йому неповного педнавантаження є наслідком тривалого морального та психологічного тиску на нього з боку директора технікуму, який особливо посилився після визнання Соснівським районним судом м. Черкаси від 28 липня 2017 року неправомірним винесення йому догани, яке ухвалою Апеляційного суду Черкаської області було визнане правомірним.

Вказує на те, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесенні суттєвих емоційних страждань, які призводять до порушення сну, виникненням проблем з артеріальним тиском, а також в приниженні авторитету викладача з 20 річним стажем та його ділової репутації, тому вважає, що сума 20 000 грн. для компенсації моральної шкоди є обґрунтованою.

10 травня 2019 року на адресу суду від Черкаського політехнічного технікуму надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, вважаючи оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим, просив суд в задоволенні апеляційної ОСОБА_1 відмовити та залишити в силі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2019 року.

Зазначав, що в Черкаському політехнічному технікумі за об`єктивних обставин що склалися, в межах правового поля, було визначено педагогічне навантаження на 2018-2019 навчальний рік.

Думка ОСОБА_1 , що лише йому було зменшене педагогічне навантаження не відповідає реальним обставинам справи.

Враховуючи передпенсійний вік заявника, заплановану на 2018-2019 навчальний рік атестацію на відповідність займаній посаді викладача вищої категорії, неухильно дотримуючись вимог діючого законодавства про працю та діяльність закладів освіти, рішення судів, ОСОБА_1 , на його думку, надана можливість продовжувати викладацьку роботу за умови забезпечення з його боку належного змісту та якості проведення занять, при цьому адміністрації і педагогічному колективу доводиться докладати додаткові зусилля для контролю за його роботою, недопущення порушень з його боку, постійного врегулювання конфліктних ситуацій з колегами, студентами та їх батьками, вільним трактуванням своїх обов`язків та робочого часу.

Щодо відшкодування моральної шкоди позивачеві зазначав, що Черкаський політехнічний технікум, як відповідач по справі, за порушеним позивачем предметом діяв виключно в межах правового поля, а тому за свої правомірні дії відповідач - технікум не повинен відшкодовувати позивачеві моральну шкоду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

29 березня 2019 року ухвалою Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 19 квітня 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 08 травня 2019 року на 11:30 год. з повідомленням учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи

Відповідно до наказу Черкаського політехнічного технікуму від 31 серпня 1998 року № 56 ОСОБА_1 прийнято на посаду викладача спеціальних предметів з 01 вересня 1998 року та присвоєно категорію - спеціаліст, педагогічне навантаження згідно тарифікаційного списку (т.1 а.с. 13).

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 працює на посаді викладача Черкаського політехнічного технікуму з 1998 року і по даний час (т.1 а.с. 9-12).

25 червня 2018 року директор технікуму Галат Д.В. звернувся до профспілкового комітету Черкаського політехнічного технікуму з поданням про погодження попередження педагогічних працівників (викладачів технікуму) про можливе зниження обсягу педнавантаження на 2018-2019 навчальний рік (погіршення умов праці).

Як на підставу таких змін посилався на зміну розпорядника коштів, форм та обсягів фінансування, зменшення кількості студентів (насамперед комерційників), зміна структури педнавантаження через впровадження нових навчальних планів, не вирішення питання виділення місць регіонального замовлення (т.1 а.с. 35).

Згідно протоколу засідання профкому Черкаського політехнічного технікуму № 27 від 27 червня 2018 адміністрації технікуму надано згоду на попередження наказом педагогічних працівників про можливе зменшення педагогічного навантаження (погіршення умов праці).

Наказом по основній діяльності від 27 червня 2018 року № 61, у зв`язку з тим, що у технікумі склалася ситуація, коли окремим викладачам неможливо забезпечити педнавантаження на 2018-2019 навчальний рік у повному обсязі (720 год.) та в розрізі дисциплін, які вони вели в минулому році, наказано попередити педагогічних працівників (викладачів технікуму) про можливе зниження обсягу педнавантаження на 2018-2019 навчальний рік (погіршення умов оплати праці) (т.1 а.с. 37).

З додатку до наказу № 61 від 27 червня 2018 року вбачається, що Наказ доведено до відому викладачів під підпис, підпис ОСОБА_1 відсутній. При цьому зазначено, що викладач ОСОБА_1 від підпису відмовився (т.1 а.с. 38).

Згідно з п. 3 наказу по основній діяльності від 23 серпня 2018 року № 65 «Про проведення тарифікації педагогічних працівників», визначено забезпечити попередній, розподіл (ознайомлення з проектом педнавантаження) на рівні відділень і циклових комісій з врахуванням результатів роботи викладачів в попередньому році, необхідності забезпечення належної підготовки студентів, підтримки молодих викладачів (т. 1 а.с. 39).

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету від 29 серпня 2018 року № 28 «Про погодження розподілу педагогічного навантаження педагогічним працівникам на 2018-2019 навчальний рік» постановлено: затвердити проект педагогічного навантаження. Не вимагати від педагогічних працівників заяв-погоджень працювати на неповну ставку (посадовий оклад), згодою вважати підпис в додатку до наказу від 27.06.2018 № 61, одночасно постановили: клопотати перед директором технікуму і Управлінням освіти і науки Черкаської ОДА про встановлення надбавки за престижність праці в розмірі 20% всім педагогічним працівникам технікуму (т. 1 а.с. 45-47).

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, посилається на те, що при визначенні педагогічного навантаження викладачів, зокрема ОСОБА_1 враховувалась робота позивача в попередньому навчальному році, а саме службові записки: завідувача електромеханічним відділенням ОСОБА_3 , заступника директора з виробничого навчання ОСОБА_4 , голови випускної циклової комісії електромеханічних дисциплін ОСОБА_5 .

Крім того, як вбачається з протоколу № 6 засідання циклової комісії електромеханічних дисциплін від 23.02.2018, на якій був присутній і ОСОБА_1 , комісія вирішила вказати останньому на незадовільну роботу із підготовки програм навчальних дисциплін, забезпечення змісту та міждисциплінарних зв`язків профільних дисциплін, які він веде, підготовку матеріальної бази для проведення лабораторних робіт та навчальних практик (т. 1 а.с. 55).

З протоколу № 11 засідання адміністративної ради Черкаського політехнічного технікуму від 02.04.2018 вбачається, що рада вирішила врахувати обставини та результати роботи ОСОБА_1 при формуванні структури і обсягу педнавантаження на новий навчальний рік (т. 1 а.с. 60)

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, проте прийняті апеляційним судом, так як вони є предметом спору, вимога щодо їх витребування, хоч і не заявлена у спосіб визначений ст. 84 ЦПК України, проте зазначена у позовній заяві, крім того, у їх відсутність суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглянути законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову.

Апеляційним судом встановлено, що у відповідності до наказу Черкаського політехнічного технікуму від 29.08.2017 № 75 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачам, майстрам на 2017 - 2018 навчальний рік» погодивши питання з профспілковим комітетом технікуму, викладачу ОСОБА_1 встановлено педагогічне навантаження з оплатою за рахунок державного фінансування в обсязі 720 год.

Згідно до наказу Черкаського політехнічного технікуму від 28.08.2018 № 70 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачам, майстрам на 2018 - 2019 навчальний рік» погодивши питання з профспілковим комітетом технікуму, викладачу ОСОБА_1 встановлено педагогічне навантаження з оплатою за рахунок державного фінансування в обсязі 533 год.

Таким чином педагогічне навантаження ОСОБА_1 зменшилось з 720 год. до 533 год.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду Черкаської області

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника Черкаського політехнічного технікуму - директора Галат Д.В., ОСОБА_1 та його представника - адвоката Коваля О.С. переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. ч. 1 - 3 ст. 367 ЦПК України).

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на працю, закріплене у ст. 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статей 3, 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

За змістом ст. 34 Закону України «Про вищу освіту», безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник ректор (президент), начальник, директор тощо. Керівник вищого навчального закладу в межах наданих йому повноважень, крім іншого, вирішує питання діяльності вищого навчального закладу, затверджує його структуру і штатний розпис, видає накази і розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками і структурними підрозділами вищого навчального закладу; приймає на роботу та звільняє з роботи працівників; визначає функціональні обов`язки працівників. Керівник вищого навчального закладу відповідно до статуту може делегувати частину своїх повноважень своїм заступникам та керівникам структурних підрозділів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 N 1556-VII учасниками освітнього процесу у вищих навчальних закладах є наукові, науково-педагогічні та педагогічні працівники.

У ч. 2 ст. 53 Закону України «Про вищу освіту» зазначено, що педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

У ст. 94 КЗпП України та ст. 1 ЗУ «Про оплату праці» надано визначення заробітної платні - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно зі ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 22 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідності до вимог ст. 96 КЗпП України системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики). Тарифна система оплати праці використовується при розподілі робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою для формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Порядок нарахування, розрахунок та обчислення заробітної плати працівників освіти заробітної плати викладачів визначено Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, яка затверджена наказом Міністерства освіти і науки України № 102 від 15 квітня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 травня 1993 року за № 56.

Згідно п. 63 вказаної Інструкції встановлено, що оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок.

Навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі.

Обсяг навчальної та іншої педагогічної роботи, яку може виконувати педагогічний працівник за основним місцем роботи, граничними розмірами не обмежується.

Також положеннями вказаної Інструкції визначено, що навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладів I-ІI рівнів акредитації визначається один раз на рік до початку навчального року і ставки заробітної плати (посадові оклади) викладачів, вихователів та інших педагогічних працівників виплачуються за 3 години викладацької роботи в середньому в день (720 годин на рік) ( п. 64 вказаної Інструкції).

За Типовими правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників державних навчально-виховних закладів України, які затверджені наказом Міністерства освіти і науки України від 20 грудня 1993 року № 455, а саме підпунктом е) пункту 20 - прямим обов`язком керівника закладу освіти є доведення до відома педагогічних працівників наприкінці навчального року (до надання відпустки) відомостей про педагогічне навантаження в наступному навчальному році.

Галузева угода між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та Центрального комітету Профспілки працівників освіти і науки України на 2016-2020 роки, керівникам закладів та установ освіти вказує на те, що з метою створення педагогічним, науково-педагогічним працівникам відповідних умов праці, які б максимально сприяли забезпеченню продуктивної зайнятості та зарахуванню періодів трудової діяльності до страхового стажу для призначення відповідного виду пенсії, зокрема, необхідно залучати до викладацької роботи керівних, педагогічних та інших працівників закладів освіти, працівників інших підприємств, установ, організацій лише за умови забезпечення штатних педагогічних, науково-педагогічних працівників навчальним навантаженням в обсязі не менше відповідної кількості годин на ставку (пункт 4.2.7 Угоди).

Відповідно до п. 64 Інструкції, ставки заробітної плати (посадові оклади) вчителів, викладачів, вихователів та інших педагогічних працівників виплачуються за 3 години викладацької роботи в середньому в день (720 годин на рік): викладачам та старшим викладачам вищих навчальних закладів I - II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних постійно діючих курсів, курсів по підготовці до вступу в вищі навчальні заклади I - II рівнів акредитації.

Згідно з п. 80 Інструкції, години викладацької роботи, виконані понад встановлене річне навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками (визначеними відповідно до пункту 78) після виконання викладачем річного навчального навантаження. Ця оплата провадиться щомісячно або в кінці навчального року.

За ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про оплату праці», при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Таким чином, зменшення педагогічного навантаження тягне за собою зміну режиму роботи викладача, і як наслідок - відповідне зменшення заробітної плати, що в силу вимог п. 3 ст. 32 КЗпП України є зміною істотних умов праці.

За твердженням відповідача, позивача на ряду з іншими педагогічними працівниками, у відповідності до наказу від 27 червня 2018 року № 61, у встановлений ст. 32 КЗпП України двомісячний строк учбовий заклад намагався повідомити про зміну істотних умов праці, а саме про можливе зменшення обсягу педнавантаження на 2018 - 2019 навчальний рік.

Проте, як вбачається з наданого відповідачем списку викладачів Черкаського політехнічного технікуму, останній відмовився від проставлення підпису про ознайомлення з даним наказом, що засвідчено старшим інспектором без зазначення дати та місця отримання такої відмови.

У свою чергу факт надання наказу від 27.06.2018 № 61 на ознайомлення саме за два місяці до зміни істотних умов праці позивачем заперечується. Твердження позивача про те, що наведений наказ був йому наданий на початку навчального року останнім також не підтверджено належними доказами.

Інших доказів, які б вказували на дату надання наказу від 27.06.2018 № 61 на ознайомлення позивачу, зокрема комісійного акту, матеріали справи не містять.

Оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про попередження позивача не менш як за два місяці про зміну істотних умов праці, а також надання згоди на такі зміни, апеляційний суд враховуючи приведені вимоги законодавства не погоджується з висновком суду першої інстанції та доходить висновку про порушення відповідачем трудових прав позивача у зазначеній частині.

Звертаючись до суду з позовом позивач, зокрема, просив суд визнати незаконним рішення директора Черкаського політехнічного технікуму про зміну йому істотних умов праці. При цьому, у спосіб визначений цивільним законодавством, позивач позовні вимоги не уточнював, а саме щодо дати та номеру спірного наказу.

Апеляційний суд вважає, що відмова в позові лише з тих підстав, що позивачем не зазначено дати на номеру оскаржуваного наказу буде простим формалізмом та суперечитиме передбаченій цивільним процесуальним законодавством меті цивільного судочинства, а саме, ефективному захисту порушених прав, та принципу верховенства права.

За наслідками апеляційного перегляду апеляційним судом встановлено, що саме наказом Черкаського політехнічного технікуму від 28.08.2018 № 70 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачам, майстрам на 2018 - 2019 навчальний рік», зокрема, викладачу ОСОБА_1 встановлено педагогічне навантаження з оплатою за рахунок державного фінансування в обсязі 533 год.

У свою чергу згідно до наказу Черкаського політехнічного технікуму від 29.08.2017 № 75 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачам, майстрам на 2017 - 2018 навчальний рік» викладачу ОСОБА_1 було встановлено педагогічне навантаження в обсязі 720 год.

За викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції, як постановлене при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, визнання незаконним рішення директора Черкаського політехнічного технікуму про зміну позивачу істотних умов праці оформлене наказом № 70 від 28.08.2018 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачам, майстрам на 2018 - 2019 навчальний рік, стосовно ОСОБА_1 .

Також при вирішенні спору апеляційний суд враховує наступне.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подавати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаних доказів.

У свою чергу ст. 84 ЦПК України регламентує витребування доказів, зокрема, що учасники справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадків, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, відсутність поданих відповідно до приведених вимог процесуального законодавства клопотань щодо витребування додаткових доказів, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи позивача приведені як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі відносно того, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення позивачу педагогічного навантаження. Так матеріали справи не містять даних відносно того, які саме дисципліни та в якій кількості викладались позивачем в 2017 - 2018 навчальному році та які, відповідно, в 2018 - 2019 навчальному році. Також відсутні докази залучення до викладацької роботи працівників інших підприємств.

Учасники справи не надали суду апеляційної інстанції доказів щодо неможливості подання доказів до суду першої інстанції та причин, що об`єктивно не залежали від них.

Водночас у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави по з`ясуванню обставин справи шляхом самостійного, за власної ініціативи збирання та витребовування доказів, а не шляхом дослідження з наданням оцінки та висновків по кожному з доказів та аргументів, представлених на основі принципу змагальності саме учасниками справи.

Факт зменшення педагогічного навантаження певній кількості викладачів сторонами визнається, зокрема і позивачем.

Зі змісту протоколу засідання профспілкового комітету від 29 серпня 2018 року № 28 «Про погодження розподілу педагогічного навантаження педагогічним працівникам на 2018-2019 навчальний рік» вбачається, що на час засідання 30 педагогічних працівників мають неповне педагогічне навантаження.

В свою чергу відповідачем, у підтвердження врахування результатів роботи ОСОБА_1 в попередньому навчальному році, при визначенні йому педагогічного навантаження на 2018 - 2019 навчальний рік, було надано службові записки датовані 2017 - 2018 роками, адресовані директору технікуму, щодо наявності недоліків у роботі позивача, які негативно впливають на навчальний процес, протокол засідання адміністративної ради Черкаського політехнічного технікуму від 05.02.2018, протокол засідання циклової комісії електромеханічних дисциплін від 23.02.2018, згідно до якого ОСОБА_1 вказувалось на незадовільну роботу.

Апеляційний суд вважає, що оскільки у відповідності до ст. 34 Закону України «Про вищу освіту», безпосереднє управління діяльністю вищого навчального закладу здійснює його керівник, зокрема, директор, який в межах наданих йому повноважень вирішує питання діяльності вищого навчального закладу, затверджує його структуру і штатний розпис, видає накази і розпорядження, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників, визначає функціональні обов`язки працівників, та те, що при визначенні педагогічного навантаження викладача повинні враховуватись його фахова підготовка, професійна майстерність, якісні показники виконання індивідуального плану роботи за попередній навчальний рік, тому у суду відсутні правові підстави щодо зобов`язання останнього на підставі рішення суду встановлювати річне педагогічне навантаження позивачу у відповідній кількості годин на рік. Отже дана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Статтею 237-1 КзпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законом.

Відшкодування моральної шкоди також регламентовано ст. 23 ЦК України. Згідно до ч. 3 приведеної статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Враховуючи те, що частковим задоволенням позовних вимог поновлено заявлене порушене право позивача та надані позивачем докази в підтвердження, як порушення його прав так і заподіяння йому моральної шкоди, у визначеному ним у позовній заяві розмірі, та докази надані відповідачем щодо предмету спору, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач отримав справедливу сатисфакцію, яка не завжди може мати грошовий характер, а тому в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Позовна заява та апеляційна скарга також містять вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження надання позивачу правничої допомоги матеріали справи містять акт-розрахунок судових витрат від 30.10.2018 (попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи), згідно якого за домовленістю між адвокатом та замовником вартість робіт склала 8 000 грн. (т. 1 а.с. 14), квитанцію б/н від 30.10.2018 про сплату ОСОБА_1 8 000 грн. (т.1 а.с. 14а).

У свою чергу наявний в матеріалах справи ордер серія ЧК № 66117 виданий адвокатом Коваль О.Є. лише 02.01.2019 (т. 1 а.с. 106).

Матеріали справи не містять договору про надання правничої допомоги, зокрема, укладеного станом на час складання акту-розрахунку та сплати послуг за надання правничої допомоги за договором та розрахунку таких витрат - детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2019 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення директора Черкаського політехнічного технікуму про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 оформлене наказом № 70 від 28 серпня 2018 року «Про встановлення педагогічного навантаження викладачам, майстрам на 2018-2019 навчальний рік», стосовно ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.О. Єльцов

О.В. Карпенко