Єдиний унікальний номер 341/1257/16-ц
Номер провадження 2/341/11/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретарів Король І.Л, Матейко О.С.

з участю позивачів-відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника первинних позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідача-позивача за зустрічним ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Галичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння та земельну ділянку, визнання права власності по 1/2 частині будинковолодіння та земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні будинковолодіння та земельну ділянкою, забороною відповідачів користуватися земельною ділянкою та надвірними спорудами, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виселення та усунення перешкод в користуванні житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

29.06.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6, і просили постановити рішення, яким визнати за ними - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право на користування житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_6, - зобов'язати відповідача не чинити їм перешкоди в користуванні даного житлового будинку.

01.08.2016 року відповідачем по справі ОСОБА_6 подано зустрічний позов до первинних позивачів, і просить зобов'язати ОСОБА_11 та ОСОБА_12усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення та визнати їх такими, що втратили право на користування будинком з господарськими будівлями та земельною ділянкою по АДРЕСА_2, - судові витрати покласти на відповідачів.

15.11.2016 року позивачами подана заява про зміну позовних вимог в якій просять визнати, що нерухоме майно по АДРЕСА_2, відноситься до майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_13 та ОСОБА_14, - скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 12.09.2014 року на ім'я ОСОБА_6, - скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1, яка здійснена 12.09.2014 року, - визнати за ними право власності по 1/24 частини кожній спадкового нерухомого майна, що по АДРЕСА_1, яке за життя належало ОСОБА_15, - зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод в користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 15.11.2016 року первинний позов об'єднано із зустрічним в одне провадження.

13.06.2017 року в процесі розгляду справи позивачі уточнили свої позовні вимоги та просили в поданій заяві постановити рішення, яким скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом 12.09.2014 року на підставі якого власником будинковолодіння по АДРЕСА_2, є ОСОБА_6 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.05.2016 року на підставі якого ОСОБА_6 став власником земельної ділянки, площею 0,1115га. по АДРЕСА_1, - визнати право власності за ОСОБА_16, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частині будинковолодіння та земельної ділянки, площею 0,1115га. по АДРЕСА_2, - усунути перешкоди їм в користуванні будинковолодіння та земельною ділянкою поруч з житловим будинком, площею 0,1115га. по АДРЕСА_3, шляхом виселення із житлового будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Ухвалою суду від 27.06.2017 року залучено до участі у справі в якості позивача ОСОБА_16 та відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_8

27.03.2018 року первинними позивачами подано заяву про зміну підстав позову в якій останні уточнили остаточно свої позовні вимоги в яких просять винести рішення суду, яким скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом 12.09.2014 року на підставі якого власником будинковолодіння по АДРЕСА_2, є ОСОБА_6 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.05.2016 року на підставі якого ОСОБА_6 став власником земельної ділянки, площею 0,1115га. по АДРЕСА_1, - визнати право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині будинковолодіння та земельної ділянки, площею 0,1115га. по АДРЕСА_2, - усунути перешкоди їм в користуванні будинковолодіння та земельною ділянкою поруч з житловим будинком, площею 0,1115га. по АДРЕСА_3, шляхом виселення із житлового будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, - заборонити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 користуватися земельною ділянкою, площею 0,1115га. та надвірними спорудами по АДРЕСА_3.

З поданої позовної заяви вбачається, що вони є жителями с. Залуква Галицького району, та з часу народження зареєстровані та проживають АДРЕСА_4. Разом з ними в даному будинку проживає їхня мати, ОСОБА_16, батька немає, так як ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, у віці 31 року. Також проживала з ними бабуся, ОСОБА_14, яка також покійна. Після смерті їхнього батька, коли вони були ще малолітніми погіршилося здоров'я їхньої матері, яка потребувала постійного лікування та догляду, яка має інвалідність ІІ групи. На той час догляд здійснювала їхня бабуся, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. З часу смерті бабусі вони надалі проживали в будинку, який їй належав, підтримували в належному стані, користувалися та сплачували всі комунальні послуги. Однак в 2014 році приїхав їхній дядько ОСОБА_6, який був прописаний та проживає з 1994 року в с. Межигірці Галицького району і повідомив нас, що він є єдиним власником нерухомого майна по АДРЕСА_1, а тому повинні залишити дане житло. Однак, іншого житла в них не було, тай належало воно їхній бабусі і батькові, однак ними не успадковано через ряд життєвих причин. З того часу відносини з дядьком погіршились, він час від часу приїздив із дружиною та влаштовував сварки, нищив майно, чинив перешкоди в користуванні житлом, роблячи різні добудови-перебудови. З того часу вони неодноразово зверталися до правоохоронних органів за допомогою. Дії відповідача є протиправними, а тому звернулися з даним позовом до суду.

Так, після смерті нашого діда, ОСОБА_13 відкрилася спадщина за законом, так як заповіту він не залишив, на час його смерті разом з ним проживали його дружина та два сини, які прийняли спадщину, оскільки жоден не відмовився від її прийняття. Оскільки нерухоме майна по АДРЕСА_1 належало на праві спільної сумісної власності подружжя, то після смерті ОСОБА_13 відкрилася спадщина на Ѕ частину даного майна, їхній батько прийняв спадщину, однак не оформив її. Після смерті батька залишилася його дружина, вони та його мати, їхня бабуся, яка здійснювала за ними догляд, оскільки мати хворіла та через хворобу, отримала групу інвалідності.

Отже, після смерті їхнього батька відкрилася спадщина за законом, яку прийняли, оскільки проживали разом з ним та були зареєстровані за даною адресою. А відтак їм належить по 1/24 частині спадкового нерухомого майна, що належало за життя ОСОБА_15, однак через брак коштів вони не оформили правовстановлюючих документів на спадкове майно. А потім з'явився дядько і став їх виганяти, вчиняти різні перебудови, щоб їх любим способом залишити без житла. Проте в них іншого житла не має, вони були зареєстровані та проживали від народження в даному будинку, прийняли спадщину після смерті їхнього батька, а відтак це вони вправі ставити питання про усунення їм перешкод з боку дядька в користуванні житлом та скасування виданого відповідачу свідоцтва про право на спадщину.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні останні уточнені вимоги підтримала повністю та просила позові вимоги задовольнити повністю. Пояснивши, що її дядько не може претендувати на частину житлового будинку та земельну ділянку по АДРЕСА_3, оскільки він вчасно не звернувся в нотаріальну контору про оформлення права на спадщину за заповітом після смерті її бабусі ОСОБА_14, а від так втратив право на спадкове майно. А вона народилася в даному житловому будинку, зареєстрована в ньому та проживає надалі і має право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги.

Відповідач незаконно зареєструвався в спірному житлу, а також зареєстрував своїх дітей, та чинить перешкоди в вільному користуванні житлом та господарськими спорудами, і земельною ділянкою, весь час влаштовує безпричинно сварки, а тому просила скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане відповідачу ОСОБА_6, визнавши право власності за нею на Ѕ частину будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_3, а також усунути перешкоди в користування житлом шляхом виселення відповідачів. В зустрічному позові відмовити повністю.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні остаточні уточнені вимоги підтримала повністю та просила позові вимоги задовольнити повністю. Пояснивши, що її покійний батько з дому батьків нікуди не йшов, одружившись із їх мамою, стали проживати в АДРЕСА_5 і помагали ОСОБА_13, який був їх дідом будувати новий будинок. В цьому будинку народилися вони із сестрою, де зареєстровані і проживають надалі. Їх батьком помер в молодому віці, а мати часто хворіла, в результаті чого має інвалідність. Після смерті батька спадщину прийняли, однак не оформили її, бо було не до того, а після смерті бабусі ОСОБА_14 спадщину не оформили, так як не мали достатніх коштів для оформлення всіх документів на будинок. Їх дядько, ОСОБА_6, який одружився та пішов проживати за адресою дружини, не законно скористався моментом і виробив документи на спірний будинок, а потім зареєстрував в ньому своїх дітей та з того часу будь-яким чином намагався їх вигнати з дому. Просила скасувати свідоцтва про право власності видане відповідачу ОСОБА_6, визнавши право власності за нею на Ѕ частину будинковолодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_3, а також усунути перешкоди в користування житлом шляхом виселення відповідачів.

В зустрічному позові відмовити повністю, оскільки відповідачу відмовлено у визначенні додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. А від так ОСОБА_6 не набув права на спадщину за заповітом ОСОБА_14 Окрім того відмовлено відповідачу в його позові про визнання за ним права власності на спірне будинковолодіння та земельну ділянку, яке ухвалою колегії суддів апеляційного суду Івано-Франківської області залишено без змін.

Представники позивачів в судових засіданнях під час розгляду даної справи підтримали викладені обставини в позові та в поданих в подальшому заявах, на підставі доданих документів. Підтримавши пояснення позивачів, які зазначили, що рішення судів набрали законної сили щодо відмови відповідачу ОСОБА_6 у визнанні за ним права власності на спірне будинковолодіння та земельну ділянку, а відтак відповідач не набув права власності, а ні по заповіту, а ні по закону, а тому немає правових підстав в поданому ним зустрічному позові, в якому слід відмовити, а позов позивачів задоволити в повному об'ємі.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги позивачів не визнав та заперечив, що власником спірного будинку по АДРЕСА_6 була його мати ОСОБА_17, що підтверджується свідоцтвом про право власності на даний будинок від 15.08.2000р., а не його покійний батько, як стверджували позивачі. Оскільки мати склала заповіт на нього, ним і було оформлено право власності. Просив в позові позивачів відмовити, а зустрічний позов поданий ним задоволити.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтримали пояснення ОСОБА_6, просили зустрічний позов задоволити, оскільки їхній батько є спадкоємцем після смерті їхньої бабусі, а позов позивачів відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 зустрічний позов підтримав та підтримав пояснення відповідача, просив в позові позивачів відмовити.

У відповідності до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Суд, заслухавши доводи позивачів за первинним позовом та їх представників, заперечення відповідачів та представника, дослідивши матеріали справи, приймаючи рішення у справі виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Встановлено, що спір між сторонами виник з приводу права на домоволодіння та земельну ділянку поруч з житловим будинком, площею 0,1115га. по АДРЕСА_3, Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_7, які проживали за даною адресою разом з бабусею, ОСОБА_14 та батьком, ОСОБА_15, про що свідчать довідки видані Залуквянською сільською радою (Т.1 а.с.14-16).

Батько позивачів ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_6. (Т.1 а.с.9), а бабуся ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_7. (Т.1 а.с.10), яка склала заповіт на випадок своє смерті ІНФОРМАЦІЯ_8., яким новий житловий будинок та 0,11 га. землі біля хати заповіла ОСОБА_6, а старий житловий будинок та 0,08 га. землі заповіла онуці ОСОБА_11 (Т.1 а.с.11).

Про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_18, що підтверджується копіями витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т.1 а.с.12-13).

Як видно з копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом та витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, що відповідачем по справі ОСОБА_6 було успадковане майно після смерті ОСОБА_14 на домоволодіння в с. Залуква по вул.. Миру, 9 та земельна ділянка, площею 0,115га. в АДРЕСА_8 (Т.1 а.с.39, 40, 41, 45-47) та вироблені всі необхідні документи, після чого відповідачем було зареєстровано двох своїх дітей в дане домоволодіння, що стверджується копією довідки про склад сім'ї виданої Залуквянською сільською радою від 06.07.2016р., де поряд з ОСОБА_20 та його дітьми зареєстровані в спірному будинку його племінниці ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (Т.1 а.с.48).

З довідок виданих Залуквянською сільською радою видно, що будинок АДРЕСА_9 побудований в 1980 році, в якому до дня смерті проживав ОСОБА_13 із сім'єю, який заповіту не посвідчував (а.с.89-90). Із посвідчених заяв сусідів по АДРЕСА_10 які стверджують, що житловий будинок в якому проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_11, який побудував їхній дідусь ОСОБА_13 разом із своїм сином, ОСОБА_15 (Т.1 а.с.92-93).

Отже, в спірному будинку постійно з часу народження і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6. проживав ОСОБА_13 із дружиною ОСОБА_16 та дітьми (позивачами), а також однією сім'єю із своєю матір'ю (бабусею позивачів) ОСОБА_14, до дня смерті якої ІНФОРМАЦІЯ_5 і надалі проживають по даний час позивачі. А відтак після смерті спадкодавця ОСОБА_14 члени її сім'ї являються спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до ст. 529 ЦК України, який був чинний на день смерті ОСОБА_14 Спадкоємці (позивачі) спадщину прийняли шляхом вступлення у володіння спадковим майном, оскільки жили і вели спільне господарство до дня смерті спадкодавця.

Спадкоємець ОСОБА_6 відповідач по первинному позові на підставі заповіту, який склала ОСОБА_14 від 21.05.2004 року в трьохмісячний термін не звернувся в нотаріальну контору про оформлення права на спадщину за заповітом, внаслідок чого втратив право на спадкове майно. А в серпні 2012 року звертається до суду із позовом про надання йому додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. І рішенням Галицького районному суду від 24.09.2012 року позов його було задоволено. Однак позивачі не погодились із таким рішенням та подали скаргу, і рішенням колегії суддів Івано-Франківського Апеляційного суду від 18.05.2017 року ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_6 відмовлено у визначені додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини (Т.1 а.с.242-243), яке набрало законної сили 18.05.2017 року.

Копією рішення Галицького районного суду від 19.09.2017 року відмовлено в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_16, Залуквянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - а саме на домоволодіння по вул.. Миру, 9 в с. Залуква (Т.2 а.с.35-36), дане рішення набрало законної сили 16.11.2017 року, оскільки ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.11.2017р. апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення першої інстанції залишено без змін (Т.2 а.с.91-93).

Таким чином ОСОБА_6 не набув права на спадщину за заповітом ОСОБА_14 після її смерті, однак на день постановлення рішення колегії суддів апеляційного суду Івано-Франківської області Савчук Т.Б. оформив право власності на спадщину, хоча спадщини не прийняв. А відтак видані на його ім'я свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння АДРЕСА_9 та на земельну ділянку, площею 0,1115 га підлягають скасуванню, оскільки рішення колегії суддів Івано-Франківського Апеляційного суду від 18.05.2017 року набрало законної сили.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 157 Житлового кодексу України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідач ОСОБА_6 вселився у спірне господарство на підставі виданих свідоцтв про право власності та зареєстрував для проживання в даному спірному будинку своїх дітей, які з часу вселення чинять позивачам перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою та намагаються будь-яким способом виселити їх з нього, незважаючи на те, що позивачі по первинному позові є законні спадкоємці по закону, які вступили в управління спадковим майном законно. А відтак, вимога позивачів щодо усунення їм перешкод в користуванні будинковолодінні та земельною ділянкою по вул.. Миру, 9 в с. Залуква, шляхом виселення відповідачів із даного житлового будинку.

В зв'язку із вищенаведеним, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи, що рішення першої та апеляційної інстанції набрали законної сили, а відтак суд приходить до висновку, про повне задоволення позовних вимог за первинним позовом, а в зустрічному позові слід відмовити.

На підставі наведеного, ст. ст. 316-319, 392, 1216, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 116, 156-157 ЖК України керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_2, до ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_8 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння та земельну ділянку, визнання права власності по 1/2 частині будинковолодіння та земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні будинковолодіння та земельну ділянкою, забороною відповідачів користуватися земельною ділянкою та надвірними спорудами - задовольнити.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом 12.09.2014 року на підставі якого власником будинковолодіння по АДРЕСА_2, Івано-Франківської області є ОСОБА_6 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.05.2016 року на підставі якого ОСОБА_6 став власником земельної ділянки, площею 0,1115га. по АДРЕСА_1, Івано-Франківської області.

Визнати право власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3 по Ѕ частині будинковолодіння та земельної ділянки, площею 0,1115га. по АДРЕСА_2, Івано-Франківської області.

Усунути перешкоди ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користуванні будинковолодіння та земельною ділянкою поруч з житловим будинком, площею 0,1115га. по АДРЕСА_3, Івано-Франківської області, шляхом виселення із житлового будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Заборонити ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 користуватися земельною ділянкою, площею 0,1115га. та надвірними спорудами по АДРЕСА_3, Івано-Франківської області.

В зустрічному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виселення та усунення перешкод в користуванні житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Івано-Франківському апеляційному суді через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 лютого 2019 року.

Суддя:І. М. Юсип