У Х В А Л А

16 травня 2019 року

м. Київ

справа № 501/5358/15-ц

провадження № 61-27096св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 листопада 2016 року у складі судді Пушкарського Д. В. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2017 року у складі колегії суддів: ЖуравльоваО. Г., Комлевої О. С., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 28 серпня 2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_2 , під час якого на підставі договору купівлі-продажу від 09 червня 2008 року придбала зазначену вище квартиру.

Посилаючись на те, що спірне житлове приміщення придбано за її особисті кошти, просила позов задовольнити.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1

Встановивши, що позивач набула спірну квартиру за кошти, які належали їй особисто від продажу квартири АДРЕСА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення її позову.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 березня 2017 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14 листопада 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині вирішення первісного позову, в іншій частині судове рішення не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання об`єкта особистою приватною власністю призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат