Провадження №: 4-с/755/180/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2019 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, державний виконавець Дніпровського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Нікітіна Марина Юріївна про визнання дій державного виконавця протиправними та скасувати постанову про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на банківський рахунок,

в с т а н о в и в :

12 вересня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, державний виконавець Дніпровського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Нікітіна Марина Юріївна про визнання дій державного виконавця протиправними та скасувати постанову про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на банківський рахунок.

Виходячи зі змісту прохальної частини скарги на дії державного виконавця, заявник ОСОБА_2 просить суд «Поновити строк оскарження рішення на дії виконавця, якщо такий пропущений. Визнати дії державного виконавця неправомірними. Постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 19.06.2019 р. про арешт коштів боржника скасувати в частині накладення арешту на банківський рахунокОСОБА_1 ».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. ( ч. 1, 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи з положень ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, строки для подання скарги є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Предметом оскарження є постанова державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві від 19.06.2019 р. про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .

В той же час, заявник ОСОБА_2 , боржник в процедурі виконавчого провадження, звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця 19 вересня 2019 року, про що свідчить дата на відбитку поштового штемпеля про направлення кореспонденції на адресу суду, тобто після спливу строків на оскарження дій державного виконавця, визначеного ст.449 ЦПК України.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Відповідно до положень ст.122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ч. 3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч.6 ст.124 ЦПК України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про поновлення строків для подання до суду скарги на дії державного виконавця, у зв`язку з відсутністю належних доказів, які мали підтвердити поважні причини несвоєчасногозвернення боржника в процедурі виконавчого провадження до суду зі скаргою на дій державного виконавця, в тому числі заявником не зазначено фактичну дату отримання (вручення компетентним органом та/або в іншій спосіб) оскаржуваної постанови, а подане до суду клопотання про поновлення пропущеного строку носить формальний характер та залишене на розгляд суду дослівно викладено як «поновити строк оскарження рішення на дії виконавця, якщо такий пропущений».

За наведених обставин, суд залишає без розгляду скаргуОСОБА_1 щодо визнання дій державного виконавця протиправними та скасувати постанову про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на банківський рахунок, оскільки заявником пропущеною строк на подачу скарги до суду, визначений ст.449 ЦПК України, що є підставою для залишення скарги без розгляду.

Враховуючи та керуючись ст.ст. 126, 127, 131, 284-287, 354, 449 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження рішення та дій державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дніпровський районний відділ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві, державний виконавець Дніпровського районного відділу ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Нікітіна Марина Юріївна про визнання дій державного виконавця протиправними та скасувати постанову про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на банківський рахунок, - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я :