Номер провадження: 22-ц/813/4019/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/16243/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою адвоката Шевчука Геннадія Михайловича - представника ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Домусчі Л.В. 18 січня 2019 року, про залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь 80534, 67 грн. 67 коп., у тому числі 1000 грн. - франшиза за страховим полісом, 2000 грн. - вартість експертного дослідження, 700 грн. - вартість послуг евакуатора, 11834, 67 грн. - несплачена частина вартості відновлюваного ремонту, 15000 грн. - втрата товарної вартості, 50000 грн. - завданої моральної шкоди; стягнути із ОСОБА_2 витрати пов`язані з поданням позовної заяви.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що 01.04.2017 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ФольVOLKSWAGEN GOLF», д.н. НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з легковим автомобілем «LIFAN», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. Посилалась на те, що унаслідок ДТП відповідачем було завдано їй матеріальну та моральну шкоду. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №132/17 від 18.04.2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивачки на день складання звіту склала 38 629, 00 грн.. Посилалась на те, що через протиправну поведінку відповідача вона також зазнала додаткових матеріальних витрат, пов`язаних з викликом евакуатора, вартість яких склала 700 грн.. Посилалась на те, що на момент скоєння зіткнення в її автомобілі знаходилось троє малолітніх дітей, у т.ч. двоє її дітей. Факт скоєння відповідачем ДТП завдав їй значних душевних хвилювань і призвів до тривалого стресового стану через хвилювання дітей, які були в салоні автомобіля в момент скоєння ДТП, та які були дуже налякані, і якимсь дивом отримали лише забої і подряпини. Такі події суттєво відобразились на психологічному і моральному стані позивачки як матері дітей та самих дітей. Також посилалась на те, що отримала забої грудної клітини та голови, через значні хвилювання отримала гіпертонічні проблеми з артеріальним тиском, через вказане ДТП почала відчувати довготривалі головні болі у зв`язку з чим постійне несе матеріальні витрати на ліки. При цьому, стверджувала, що відповідач, незважаючи на свою провину, повною мірою ухиляється від належного відшкодування, через що у позивача перебуває у постійному пригніченому стані. Завдану моральну шкоду позивачка оцінила у розмірі 50 000 грн (а. с. 1 - 6).

Рішенням Приморського районного суду від 08.11.2018 р. позовну заяву було задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : франшизу за страховим полісом у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.; вартість послуг евакуатора у сумі 700 (сімсот) грн. 00 коп.; відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп..

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору 805 (вісімсот п`ять) грн. 35 коп..

В іншій частині позову судом першої інстанції було відмовлено.

29.11.2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шевчук Г.М. звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про ухвалення додаткового рішення. В заяві позивач просить вирішити питання, щодо розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування поданої заяви представник ОСОБА_2 посилався на те, що ОСОБА_2 лише частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 .. Свої заперечення з приводу вимог, які не визнав, виклав у відзиві на позовну заяву, в якому серед іншого навів орієнтований розрахунок суми судових витрат, які очікує понести. 08.11.2018 року судом винесено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , проте вирішено питання лише щодо розподілу судового збору. Тому просив винести додаткове рішення, яким вирішити питання щодо розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесено відповідачем у зв`язку з розглядом даного позову (а. с. 128 - 134).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2019 р. заяву про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що заявником пропущено строк подання такої заяви та відповідних доказів (5-денний строк), передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також суду не було наведено поважних причин пропуску строків подання такого клопотання завчасно. Крім того, до поданої заяви від 29.11.2018 року представником заявника не було долучено належних та допустимих доказів на підтвердження сплати ОСОБА_2 на користь Шевчука Г.М. суми гонорару у відповідності до п.1.2 додатку №1 до Договору про надання правової допомоги №01/01-18 від 04.01.2018 року (а. с. 143 - 145).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Шевчук Г.М. просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2019 р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права. Оскаржувана ухвала є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. Заявник вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо пропуску ним строку передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також зазначає, що заявником додано належні докази витрат на правничу допомогу адвоката в даній справі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Шевчук Г.М. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Адвокат Маловеєв В. О . - представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно відзиву на позовну заяву, а саме другого пункту прохальноїчастини цього відзиву, який було подано заявником до суду першої інстанції 12.01.2018 р., адвокат Шевчук Г.М. - представник ОСОБА_2 просить суд розподілити судові витрати між сторонами по справі (а. с. 34). Відповідно до додатку до відзиву на позовну заяву адвокатом Шевчуком Г.М. - представником ОСОБА_2. було подано: договір про надання правової допомоги №01/01-18 від 04.01.2018 р., Акт виконання робіт (наданих послуг відповідачу щодо правничої допомоги) від 09.01.2018 р., ордер серії КВ №208265 від 09.01.2018 р., копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю №5248 від 29.08.2012 р..

Розмір та порядок обчислення гонорару адвоката та його сплати, визначені в договорі про надання правової допомоги. Відомості щодо обсягу наданих адвокатом послуг та їх вартості наведено в Акті виконаних робіт (наданих послуг відповідачу щодо правничої допомоги) від 09.01.2018 р., в якому викладено детальний опис наданих адвокатом послуг та їх вартість (а. с. 35 - 42).

З урахуванням вищенаведеного апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо дотримання заявником вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд приходить до висновку про те, що вищенаведені докази витрат на правничу допомогу адвоката в даній справі є допустимими та належними, а отже судом першої інстанції зроблено помилковтй висновок щодо неналежності та недопустимості вказаних доказів.

Суд першої інстанції на вищевказане уваги не звернув, прийшов до помилкового висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду. Таким чином, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Шевчук Г.М щодо відсутності підстав для залишення вищенаведеної заяви без розгляду є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції (Приморського районного суду м. Одеси) для продовження її розгляду зі стадії вирішення питання розподілу цих витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Шевчука Геннадія Михайловича - представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 січня 2019 рокупро залишення без розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, починаючи зі стадії розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе