П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року м. Київ

Справа №366/726/17-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 05 червня 2019 року

Повний текст постанови складено 07 червня 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивач Товариство з обмеженою відповід льністю «Кредекс Фінанс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області, ухваленого суддею Гончарук О.П. 15 травня 2017 року, повний текст рішення виготовлено 17 травня 2017 року в приміщенні Іванківського районного суду Київської області у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №366/726/17-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/5205/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук О.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У березні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява ТОВ «Кредекс Фінанс» мотивована тим, що 29 травня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 24 093, 00 долари США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов`язання повернути наданий кредит у повному обсязі у строк до 29 травня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Додатковою угодою № 1 від 03 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 29 травня 2008 року сторонами зменшено розмір ануїтетного платежу, збільшено строк повернення кредиту до 29 травня 2017 року. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу. У зв`язку з неналежним виконання умов договору у відповідача станом на 27 грудня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 239 545, 44 грн. ТОВ «Кредекс Фінанс» не може реалізувати своє право на продаж предмету застави через те, що відповідач не забезпечує доступ до автомобіля, чим не виконує умови договору, автомобіль з усім приладдям (комплектом ключів, з державними номерними знаками, свідоцтвом про реєстрацію) знаходиться у відповідача.

Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Кредекс Фінанс» просило суд звернути стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості у розмірі 205 000, 00 грн, шляхом продажу автомобіля марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та укладення від імені ОСОБА_1 ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, а також витребувати спірний автомобіль у відповідача.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області, від 15 травня 2017 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс». У рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 29 травня 2008 року звернуто стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за договором у розмірі 205 000, 00 грн. шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_1 ТОВ «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Надано (визнано) право ТОВ «Кредекс Фінанс» підписувати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_1 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, у тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред`явлення вказаного автомобіля для огляду. Витребувано у ОСОБА_1 спірний автомобіль, який знаходиться у неї або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_1 та передано їх представнику ТОВ «Кредекс Фінанс». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішення суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду з підстав його незаконності та необґрунтованості, порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано про те, що суд не надав правової оцінки заяві відповідача про застосування строків позовної давності, не узяв уваги, що останній платіж за кредитом відповідач здійснила у травні 2012 року, і з того часу до місячних платежів мав застосовуватись строк позовної давності. Також вказує на недоведеність розрахунку заборгованості, відсутність доказів про об`єктивну вартість предмету застави.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року скасовано рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року та ухвалено нове рішення, яким ТОВ «Кредекс Фінанс» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2019 року Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Київської області від 27 липня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача Ткаченко Н.В . проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №0.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 24093,00 дол.США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов`язання повернути наданий кредит в повному обсязі в строк до 29.05.2015 року зі сплатою 13,50 річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль: тип ТЗ: легковий універсал, марка: КІА, модель: СЕЕD, рік випуску: 2008, номер кузова: НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринковою вартістю 205000, 00 гривень, який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу № 505 від 19.05.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобі серії НОМЕР_3 , виданого 27.05.2008 року.

Додатковою угодою №1 від 03 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 29.05.2008 року сторонами зменшено розмір ануїтетного платежу до 385 доларів США (п.2.1) та збільшено строк повернення кредиту до 29 травня 2017 року (п.2).

Рішенням Загальних зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» в якості клієнта на ТОВ «Кредекс Фінанс» в якості фактора уклала договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «Укрсиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 29.05.2008 року.

На підставі вказаного договору та у відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 27 Закону України Про заставу, ч. 2 ст. 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, до TOB «Кредекс Фінанс» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних Договорів, в т.ч. з Договору, яким забезпечено виконання зобов`язання.

Обтяження на вказаний автомобіль було зареєстровано ТОВ «Кредекс Фінанс» (а.с.31-33).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в рахунок погашення заборгованості відповідача перед банком, яка складає 205000 грн. станом на 27 грудня 2016 року, слід звернути стягнення на предмет застави на користь позивача.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, оскільки вони зроблені без врахування заяви відповідача про застосування строків позовної давності, яка подана 25 квітня 2017 року в запереченнях проти позову ( а.с.89).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою по захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року та №6-160цс14 від 19 листопада 2014 року, позовна давність обчислюється окремо за кожним простроченим платежем, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягнення у межах позовної давності за кожним із платежів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності кредитна заборгованість за тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Оскільки позивач звернувся до суду 9 березня 2017 року (а.с.1), а останній місячний платіж по договору здійснено відповідачем 28 травня 2012 року, що підтверджується квитанцією № 86 від 28 травня 2012 року, то стягненню з відповідача підлягає кредитна заборгованість, з врахуванням наданого позивачем її розрахунку, за період з 9 березня 2014 року по 27 грудня 2016 року (а.с.35-37).

Однак, суд першої інстанції на вказані вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув та не врахував, що по частині щомісячних платежів позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу трирічного строку позовної давності.

Через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 27 грудня 2016 року за розрахунком позивача, виникла заборгованість в розмірі 239545 гривень 44 копійки, яка складається з :

127252 гривні 65 копійок - заборгованість за основним зобов`язанням;

620 гривень 86 копійок - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги;

107740 гривень 88 копійок - заборгованість за відсотками на дату подачі позову;

3831 гривня 05 копійок - три відсотки річних від прострочення суми кредиту.

Із зазначеним розрахунком позивача апеляційний суд в складі колегії суддів погодитись не може, оскільки врахування трьох відсотків річних не відповідає положенням ЦК України, так як розмір відсотків за користування кредитними коштами визначений кредитним договором.

Крім того, позивачем при проведенні розрахунку не враховано те, що 28 травня 2012 року позивачем було сплачено черговий платіж за травень місяць 2012 року в сумі 385 доларів США, що становить 3077,11 (три тисячі сімдесят сім гривень) 11 копійок, що підтверджується квитанцією №86 від 28 травня 2012 року, а тому розмір заборгованості слід зменшити на вказану суму.

З урахуванням вимог ч.4 ст. 267 та ч. 1 ст. 257 ЦК України, на підставі заяви відповідача про застосування позовної давності, поданої до винесення судом першої інстанції рішення у справі, кредитна заборгованість за тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду.

Встановлено, що позивач звернувся до суду 9 березня 2017 року з вимогою про звернення стягнення на предмет застави у період з 20 квітня 2012 року по 27 грудня 2016 року, а останній місячний платіж по договору здійснено відповідачем 28 травня 2012 року.

За таких обставин, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет в рахунок погашення кредитної заборгованості підлягають до задоволення лише щодо заборгованості, яка виникла за період з 9 березня 2014 року по 27 грудня 2016 року, що складає 197760 грн. 93 коп. (124275 грн.54 коп + 73485 грн. 39 коп.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем з 09 березня 2014 року по 27 грудня 2016 року становить 197760 гривень 93 копійку.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно до закону та умов договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або повністю.

Відповідно до ч. 2 ст.554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 620 ЦК України встановлено, що у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

Згідно з ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Відповідно до умов Договору у разі порушення заставодавцем обов`язків, встановлених договором, заставодержатель має право вимагати від заставодавця (боржника) дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а у разі невиконання останнім цієї вимоги звернути стягнення на предмет застави.

Як убачається зі ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст. 30 вказаного Закону, обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.

Як убачається із матеріалів справи, через неналежне виконання умов Договору у відповідача утворилась заборгованість, у зв`язку з чим було порушено права позивача.

Відповідно до роз`яснення, яке міститься в п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві ( ч. 1 ст. 20 ЦК, ст. 3,4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

В абз. 2 п. 42 згаданої Постанови Пленуму також вказано, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення ст. 11 Закону України «Про іпотеку» (або ст. 589 ЦК щодо заставодавця).

Таким чином, у позивача виникло право вимоги до боржника про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором тому заявлені вимоги за забезпеченим обтяженням зобов`язанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем від імені боржника, що передбачено ст. ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підлягають задоволенню.

Відповідно до с. 3 ст. 237 ЦК України, представництво виникає на підставі Закону та з інших підстав.

Відповідно до 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач вправі продати предмет обтяження...від імені боржника.

Відповідно до ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом.

Однак, ст.ст. 26, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», на підставі яких виникає право на продаж, не передбачено право обтяжувача вчиняти підпис на Договорі купівлі-продажу від імені боржника, в зв`язку із чим позивач позбавлений можливості підписати та укласти у письмовій формі Договір купівлі-продажу автомобіля, що є предметом застави.

Таким чином, право обтяжувача на зняття заставленого автомобіля з обліку в органах ДАІ не суперечить вимогам Закону, а є необхідною умовою для реалізації ним передбаченого Законом права на продаж цього предмета обтяження.

Крім цього, перед укладанням Договору купівлі-продажу транспортний засіб необхідно зняти з обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, у предоставленні автомобіля для огляду та у здачі номерних знаків, що передбачено ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 40,42 (абз.1, абз.6) «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі Порядку).

Згідно із Положенням про Центр надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, затвердженим Наказом МВС України № 72 від 30.01.2013 року, Центри здійснюють зняття з обліку транспортних засобів у відповідності до вказаного Порядку…

Відповідно до п.2 Порядку…, він є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Згідно до п. 40 Порядку… зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника або рішення суду.

Такий огляд оформляється відповідним актом.

Вказаним Порядком… не передбачено право заставодавця знімати заставлений автомобіль з обліку та право вчиняти усі необхідні для цього дії.

З Порядку… вбачається, що реалізувати права власника може лише уповноважена особа.

Через відсутність повноважень на зняття автомобіля з обліку Позивач не має можливості реалізувати своє право на продаж заставленого автомобіля, в зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих Договором або актами цивільного законодавства.

Крім того, з п. 42 (абз.1) Порядку… вбачається, що при знятті автомобіля з обліку у Центрі вимагається пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для відтворення на ньому відмітки про зняття з обліку.

В разі випадкової втрати свідоцтва самим Позивачем або через його викрадення чи утримання (або втрату) свідоцтва відповідачем, Позивач не матиме змоги реалізувати своє право на продаж та пред`явити свідоцтво до Центру у передбаченому Порядку...

Крім цього, через відсутність у володінні Позивача автомобіля з усіма приналежностями до нього, Позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на продаж та передати автомобіль покупцю (разом з комплектом ключів та технічним паспортом) на виконання вимог ст. 655, ч. 2 ст. 662 ЦК України, а номерні знаки здати до підрозділу ДАІ на виконання вимог п.40 вказаного Порядку…

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність покупцеві, а покупець приймає майно і зобов`язується сплатити грошову суму за нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосується товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 40 (абз.6) Порядку…під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються.

Таким чином, з метою захисту права на продаж, яке виникло у Позивача, необхідно витребувати автомобіль з усіма його приналежностями (комплектом ключів, технічним паспортом та номерними знаками) для передачі їх у володіння Позивача.

Крім того, вимога про витребування автомобіля від відповідача ґрунтується на підставі ст ст. 27, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Так, на адресу відповідача позивачем було направлено лист, у якому вимагалось виконати порушене зобов`язання або передати у володіння позивача заставлений автомобіль разом із комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, оформити на представника TOB «Кредекс Фінанс» довіреність із наданням усіх необхідних для зняття транспортного засобу з обліку повноважень для його подальшої реалізації.

Однак, вимоги позивача не виконано.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Також судом першої інстанції, обґрунтовано, у відповідності до п.1.4. «Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них», затвердженої Наказом МВС від 11 серпня 2010 №379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2011 року за №123/18861 надано позивачу повноваження вчиняти дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку.

Враховуючи, що суд першої інстанції на вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув та не врахував, що по частині щомісячних платежів позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу трирічного строку позовної давності, відповідно до ст.376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеної судом першої інстанції суми заборгованості, а саме зменшенню з 205000 гривень до 197760 гривень 93 копійки.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 травня 2017 року - змінити, зменшивиши визначений судом першої інстанції розмір заборгованості, з 205000 гривень до 199477 гривень 41 копійку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженав касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна