Справа №487/2917/19
Провадження №2/487/1550/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

15.08.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі головуючого - судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

15.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що відповідач у спірній квартирі не проживає з 2015 року, житловою площею не користується без поважних причин, обов`язки, які витікають з договору найму житлового приміщення відповідач не виконує.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року провадження по справі було відкрито, та призначено до підготовчого провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Договору купівлі-продажу від 28.01.2014 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.11.2014 року відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з малолітньою ОСОБА_4 були виселені з квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14.01.2015 року рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.11.2014 року залишено без змін.

На теперішній час ОСОБА_4 зареєстрований у спірній квартирі, що підтверджується Довідкою ТОВ «Миколаївдомсервіс» від 09.04.2019р., Довідкою Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 05.06.2019року.

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2015 року. Спірною квартирою не користується, витрати, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несе. Вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актом про не проживання від 12.04.2019 року.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладатиінші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки між позивачем та ОСОБА_2 відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується квартирою АДРЕСА_1 , суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Володимирівка Знам`янського району Кіровоградської області, ІНН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( 1975 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( 1975 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( 1975 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Володимирівка Знамянського району Кіровоградської області, ІНН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) сплачену суму судового збору у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Щербина