УХВАЛА

23 вересня 2019 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Єршова Л.С., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про проведення відшкодування збитків на суму, що встановлена експертним дослідженням у розмірі 87433,06 грн., оплати проведення експертного дослідження у розмірі 2500,00 грн. та оплати послуг евакуатора у розмірі 800,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», місцезнаходження: м Київ, вул. Глибочицька, 44, про проведення відшкодування збитків на суму, що встановлена експертним дослідженням у розмірі 87433,06 грн., оплати проведення експертного дослідження у розмірі 2500,00 грн. та оплати послуг евакуатора у розмірі 800,00 грн.

Предмет та підстави позову визначення розміру матеріальної шкоди, завданої майну позивача під час ДТП.

Під час визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 суддею встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд захистити її права як споживача, посилаючись на те, що вона є споживачем послуг за договором страхування, хоча і не є стороною цього договору.

Згідно з статтею 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

А відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

На підставі викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом як потерпілий у ДТП, у позовній заяві вказала, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів було укладено між відповідачем Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ТОВ «КПП «Центр», що є власником автомобіля, яким керував ОСОБА_2 особа винна у ДТП.

Враховуючи викладене, Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, які виникли між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 .

Оскільки позивач не є стороною вищевказаного договору та споживачем послуг, а Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачем і виробником, виконавцем, продавцем під час продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики, тому право на відшкодування матеріальної шкоди та отримання страхового відшкодування у останнього виникло на підставі норм ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, для визначення підсудності справи не застосовується ч. 5 ст. 28 ЦПК України щодо підсудності цивільних справ за позовами споживачів. Зазначена правова позиція підтримується Верховним Судом (постанова від 17 квітня 2019 року по справі №212/1101/18).

Суддя також зазначає, що у даному випадку не підлягає застосуванню і ч. 7 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтись також за її місцезнаходженням, оскільки з матеріалів позову вбачається, що листування з приводу виплати страхового відшкодування здійснювалось між позивачем та відповідачем не через філію/або представництво, а безпосередньо з юридичною особою-відповідачем, місцезнаходження якої у м. Києві. Також суддею встановлено, що у ЄДРПОУ відсутні дані про відокремлені підрозділи Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Враховуючи викладене, підсудність справи має визначатись за приписами ст. 27, ч. 6 ст. 28, ч. 16 ст. 28 ЦПК України.

Згідно з ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Місцезнаходженням відповідача за даними ЄДРПОУ є м Київ, вул. Глибочицька, 44.

Відповідно до ч. 6 ст 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Суддею встановлено, що місцем завдання шкоди є перехрестя вулиць Грушевського та Проценка у м. Одесі, що територіально відноситься до Малиновського району м. Одеси.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне передати матеріали зазначеного цивільного позову за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 28, 31, 187 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про проведення відшкодування збитків на суму, що встановлена експертним дослідженням у розмірі 87433,06 грн., оплати проведення експертного дослідження у розмірі 2500,00 грн. та оплати послуг евакуатора у розмірі 800,00 грн., передати на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії у порядку, встановленому ст. 354 та п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Л.С.Єршова