Провадження №22-ц/824/1101/2019
У Х В А Л А

28 січня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду від 31 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до колегії суддів Верховного суду у складі Гулька Б.І., Черняк Ю.В. та Луспеника Д.Д. про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року апелянту відмовлено у відкритті провадження у вищезазначеній справі.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, 05 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить звільнити його від сплати судового збору у зв'язку з тяжким матеріальним станом та в силу положень закону, поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року, направити справу до суду першої інстанції для розгляду в іншому складі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18.12.2018 року подану апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту наданий строк для усунення виявлених в ній недоліків. Зокрема судом зазначені апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, вказано про необхідність подати клопотання із обґрунтуванням інших підстав для поновлення такого строку, зауважено про необхідність сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 352,40 грн., роз'яснено, що у випадку неусунення у встановлений термін виявлених судом недоліків апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

У відповідь на ухвалу Київського апеляційного суду від 18.12.2018 року апелянт надіслав заяву, в якій зазначив про отримання оскаржуваної ухвали суду саме 02.10.2018 року рекомендованим листом з повідомленням, на якому поставив свій підпис і дату отримання, що є прямим доказом дотримання строку на апеляційне оскарження.

В своїй заяві ОСОБА_1 також просив звільнити його від сплати судового збору у зв'язку з незадовільними матеріальним станом, на підтвердження чого подав копії ухвал Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2018 року та від 09.07.2018 року по іншим справам, в яких зазначено про звільнення апелянта ОСОБА_1 від сплати судового збору. Зазначає, що у відповідності до ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом при розгляді іншої справи, не підлягають повторному доведенню. Оскільки в іншій справі суд вже звільнив його від сплати судового збору, повторно доводити наявність підстав для такого звільнення у нього немає потреби. За таких умов і по даній апеляційній скарзі суд зобов'язаний звільнити його від сплати судового збору на підставі поданих ухвал. Окрім того зазначає, що судовий збір не підлягає сплаті в силу положень п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України „Про судовий збір".

З наведеною позицією апелянта стосовно сплати судового збору апеляційний суд погодитися не може, вважаючи її такою, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями ст. 8 Закону України „Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, а також звільнити від сплати за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. При цьому ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених цим кодексом.

Зважаючи на наведені норми, позивачем мали б бути надані докази наявності підстав для звільнення його від сплати судового збору, зокрема в даному випадку - докази стосовно його матеріального стану. В той же час така вимога виконана не була.

На підтвердження своїх тверджень позивач надав копій ухвал Київського апеляційного адміністративного суду, якими було задоволено клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору в ході розгляду іншій справі. В той же час дані ухвали не можуть встановлювати преюдиційного факту в даній справі щодо наявності підстав ля звільнення від судового збору, оскільки такі висновки адміністративного суду є правовою оцінкою такого суду доводів та позиції заявника, тоді як згідно ч. 7 ст. 82 ЦПК України така правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду, відтак не має преюдиційного значення. За таких умов апелянтом мали б бути надані до апеляційного суду докази на підтвердження своєї позиції безпосередньо в рамках даної справи, чого зроблено не було, вказівки суду з цього приводу ним не виконані.

Не може погодитися апеляційний суд й з посиланнями апелянта на положення п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення його від обов'язку сплати судового збору. Вказаною нормою встановлено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, тобто за подання позову на підставі положень ст.1174 ЦК України. В той же час відповідно до наведеної норми матеріального права зазначені позови про відшкодування такої шкоди пред'являються до Держави, Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, в той час, як в даному випадку відповідачем у даній справі позивач зазначив колегію суддів Верховного суду, які до вказаних органів не відносяться. За таких умов пільга, встановлена п.13 ч.2 ст.3 Закону України „Про судовий збір", на даний спір не розповсюджується, заявник має сплачувати судовий збір за апеляційне оскарження судового рішення I-ї інстанції на загальних підставах.

За змістом ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Разом з тим, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду від 31 липня 2018 року підлягає визнанню неподаною та поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.185, 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду від 31 липня 2018 року визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя С.О. Журба