Номер провадження: 22-ц/813/1025/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача ОСОБА_1 ,

від позивача публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» не з`явились,

переглянувши справу №522/24418/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року у складі судді Шенцевої О.П., -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувшись 4 грудня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (після зміни назви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 , укладено Кредитний договір №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року, за яким надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 38046,00 доларів США під 13,50% на строк до 28 серпня 2017 року. Посилаючись на невиконання зобов`язань за договором, позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року заборгованість станом на 26 жовтня 2015 року в загальній сумі 10860,08 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку рівно 245162,80 грн., та судові витрати в сумі 3677,44 грн. (а.с.2-6).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с.49).

Відповідач ОСОБА_1 пояснень, заперечень по суті вимог суду першої інстанції не надав, подавав заяви про відкладення розгляду справи, зупинення провадження тощо.

Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 10 квітня 2018 року позов задоволено (а.с.138-139).

Висновок суду мотивовано виникненням зобов`язань на підставі кредитного договору, допущення відповідачем неналежного виконання зобов`язань, права позивача вимагати дострокового виконання грошового зобов`язання, обов`язку відповідача достроково повернути всю суму заборгованості, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 9827,87 доларів США, за процентами в сумі 1032,21 доларів США, а всього заборгованості в загальній сумі 10860,08 доларів США, що по курсу НБУ станом на 26 жовтня 2015 року в сумі 245162,80 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 2 липня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2019 року справу призначено до розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.146-154).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у не доведеності отримання ним обумовлених підписаним кредитним договором грошових коштів; у не дотриманні при укладенні кредитного договору Закону України «Про захист прав споживачів», а саме у не виконанні банком обов`язку до оформлення кредитного договору завчасно довести у письмовій формі повну та об`єктивну інформацію про найменування та місцезнаходження кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо та отримати відповідно підтвердження; полягає у відсутності належних доказів права банку на надання кредиту в іноземній валюті, доказів розміру заборгованості; полягає у порушенні принципу змагальності та рівності через не прийняття судом процесуальних рішень за поданими ним заявами про зупинення провадження у справі, залишення позову без розгляду, фіксування судового розгляду, відкладення розгляду справи тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує безпідставністю та необґрунтованістю доводів (а.с.169-171).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Цивільний Кодекс встановлює презумпцію свободи договірних зв`язків; декларуючи свободу договору, Цивільний кодекс водночас встановлює жорсткі умови його виконання; належним чином укладений договір є обов`язковим для виконання; відмова від виконання допускається лише у випадках, передбачених законодавством і самим договором.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року, за яким надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 38046,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом процентів за процентною ставкою 13,5% річних на строк 120 місяців з 28 серпня 2007 року по 28 серпня 2017 року з погашенням кредиту згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (а.с.14-32).

Надання кредитних коштів позичальнику підтверджується випискою по рахунку на дату видачі кредитних коштів, заявою на видачу готівки №R27/817-65 від 28 серпня 2007 року (а.с.28, 29).

Згідно пункту 5.1 Кредитного договору №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року позичальник зобов`язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу Кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з Графіком погашення та остаточне погашення отриманого кредиту до 28 серпня 2017 року (включно) на рахунок, зазначений в пункті 4.1 Кредитного договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів у попередньому місяці згідно з Графіком, визначеним в даному пункті; при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних з коштів у попередньому та у поточному місяці згідно з графіком на рахунок, визначений в даному пункті; сплату комісій в сумах та строки згідно з Додатками №2.3 до Кредитного договору.

Відповідно до пункту 6.5 Кредитного договору, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов Кредитного договору та інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених Кредитним договором.

Згідно пункту 10.1 Кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положеннями даного Договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Відповідно до пункту 5.6 Кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати страхування майна, яке надається в забезпечення та/або свого життя на користь кредитора та надати кредитору документ, що підтверджує сплату страхових платежів у повному обсязі; щорічно, до дати закінчення періоду, за який сплачено попередній страховий платіж, протягом всього строку дії Кредитного договору позичальник зобов`язався поновлювати дію договорів страхування та надавати кредитору копії договорів страхування та платіжних документів про сплату страхових внесків в повному обсязі.

Згідно пункту 1.6 Кредитного договору сторони домовилися, що процентна ставка збільшується на 5% від ставки, вказаної в пункті 1.4 Договору, при відсутності у кредитора Договору (полісу) страхування застави та/або життя позичальника.

Позичальником порушено умови Кредитного договору відносно укладення договорів страхування з 1 жовтня 2013 року по 14 листопада 2013 року, що мало наслідком збільшення відсоткової ставки на 5% до 18,50% річних відповідно до пункту 5.6, 1.6 Кредитного договору.

Позичальником виконано умови щодо здійснення страхування, що мало наслідком починаючи з 15 листопада 2013 року зменшення відсоткової ставки за користування кредитом до 13,50% річних (п.1 Додаткової угоди №014/0030/82/80662/81-1-0-00/6450 від 15 листопада 2013 року).

27 липня 2015 року позичальнику надіслано вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за вихідним №114-0-0-0-00/15-40980, якою було зобов`язано у 60-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості; досудова вимога була отримана 31 липня 2015 року, що підтверджується поштовим зворотним повідомленням (а.с.33, 34).

Загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року станом на 26 жовтня 2015 року становила 10860,08 доларів США (заборгованість за кредитом 9827,87 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 2852,77 доларів США; заборгованість за відсотками 1032,21 доларів США, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 992,23 доларів США; пеня не нарахована відповідно до Протоколу ДПЗРК №114-0-0-00/9-2322 від 6 жовтня 2015 року), що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку рівно 235162,00 грн. (а.с.8-13).

Ухвалюючи рішення на підставі наданих ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» доказів, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, правильно визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, відповідачем ОСОБА_1 не надано доказів належного виконання умов Кредитного договору №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року, відтак, не спростовано право банку достроково вимагати повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом.

Не приймаються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах справи належних доказів розміру кредитної заборгованості.

Так, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надано детальний розрахунок заборгованості станом на 26 жовтня 2015 року, в якому вказані всі нарахування банку по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитом тощо; розрахунок заборгованості по кредиту розроблений на основі виписок по рахунках позичальника, які є фінансовими документами. Твердження ОСОБА_1 щодо неналежності доказів визначеної суми заборгованості не підтверджено доказами, суду не надано жодних квитанцій чи інших документів, що підтверджують проплати по кредиту на іншу суму, ніж та, що вказана в розрахунку заборгованості.

Не приймаються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 2.1 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року, та не надання банком перед укладенням кредитного договору повної й об`єктивної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Так, відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладення кредитного договору), пункту 2.1 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року (далі Правил), Банки зобов`язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а)найменування та місцезнаходження банку юридичної особи та його структурного підрозділу; б)умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов`язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в)орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умови дострокового повернення кредиту; г)інші умови, передбачені законодавством.

Пунктом 2.4 Правил передбачено, що Банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вимоги вищевказаних Правил дотримано, перед укладенням Кредитного договору надано для ознайомлення ОСОБА_1 в письмовій формі інформацію про умови кредитування по програмі «Кредит під заставу нерухомості» у «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджено його підписом (а.с.172-174).

Згідно даних Умов кредитування позичальник письмово повідомлений про цільове використання кредиту, відсоткову ставку, форму видачі кредиту, строк, на який може бути кредит наданий, максимальну суму кредиту, види забезпечення, спосіб та схеми погашення кредиту та відсотків, форми страхування, переваги та недоліки програми кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача відповідно до законодавства про захист прав споживачів.

Крім того, пунктом 12.4 Кредитного договору №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року передбачено, що позичальник перед укладенням Кредитного договору в письмовій формі повідомлений про всі умови споживчого кредитування в «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ №168 від 10 травня 2007 року), що підтверджується ознайомленням позичальника з Умовами кредитування, які є невід`ємною частиною цього Договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації; надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною (а.с.14-19).

Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент укладення кредитного договору) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1)сума кредиту; 2)детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3)дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4)право дострокового повернення кредиту; 5)річна відсоткова ставка за кредитом; 6)інші умови, визначені законодавством.

Кредитний договір №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року містить всю необхідну інформацію відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Додатки №1, №2, №3 до Кредитного договору містять всю необхідну інформацію щодо графіку погашення кредиту, орієнтовної сукупної вартості кредиту, вартості супутніх послуг на користь третіх осіб у відповідності до вищезазначених Правил (а.с.14-32).

Не приймаються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині несправедливості умови кредитного договору про надання кредиту в іноземній валюті. Не повідомлення про можливі ризики щодо підвищення курсу валюти щодо.

Так, ОСОБА_1 перед укладенням та підписанням кредитного договору звернувся до Банку з Заявою-Анкетою на отримання кредиту, де в графі «Відомості про кредит» власноручно зазначив відповідну суму кредиту, яку має намір отримати та обрав валюту долари США.

Пунктом 8.3 Кредитного договору №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року передбачено, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник; з підписанням договору позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може призвести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника.

Вертипорох О.М. з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту в іноземній валюті до вільно обраного ним банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», добровільно уклав кредитний договір для отримання кредиту в доларах США, перед укладенням договору отримав усю передбачену законодавством інформацію, відповідно, достовірно знав про власні як позичальника ризики зміни курсу іноземної валюти.

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня; дана норма встановлює правовий статус гривні, але не сферу її обігу.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судова практика орієнтує на те, що банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу П Закону України від 15 лютого 2011 року №3024-УІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

АТ «Райффайзен Банк Аваль» на час надання ОСОБА_1 кредиту в іноземній валюті мав Банківську ліцензію №10 від 11 жовтня 2006 року та Дозвіл №10-4 від 11 жовтня 2006 року на здійснення операцій з валютними цінностями, видані Національним Банком України, тобто Банк мав необхідні дозвільні документи для здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.37-40).

З огляду на викладене, Кредитний договір №014/0030/82/80662 від 28 серпня 2007 року підписаний сторонами договору, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, умови договору не оспорювались та виконувались, що вказує та їх прийняття. Порушені права ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» захищені правильно, правові підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 червня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков