Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 308/13196/15-ц

провадження № 61-28209св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2017 року в складі судді Шепетко І. О. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 червня 2017 рокуу складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Кожух О. А., Бисага Т. Ю.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Квартира відповідача розташована поверхом вище, над квартирою позивача. 27 квітня 2015 року через неправильне користування відповідачем каналізаційною мережею було залито квартиру позивача, а саме частково стелю та стіни в коридорі, санвузлі і кухні у квартирі позивача. В результаті залиття в квартирі пошкоджені: на кухні - стіна розміром 110 см х 30 см, стеля - три плями розмірами 63 см х 33 см, 25 см х 25 см, 25 см х 25 см; у санвузлі - стіна розміром 100 см х 45 см, стеля розміром 130 см х 55 см; у коридорі: стіна - дві плями розмірами 140 см х 40 см, 40 см х 40 см, стеля дві плями 40 см х 32 см, 80 см х 40 см. Залиття відповідачем квартири підтверджується актом від 27 квітня 2015 року ТОВ «Наш-Добробут». Згідно зазначеного акту залиття квартири позивача сталося через неправильне користування каналізаційною мережею мешканцями (кидання в унітаз сміття, харчові відходи, тощо) в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_2 Для проведення ремонту квартири позивач звернулася до суб`єкта підприємницької діяльності, згідно кошторису вартість ремонту складає 7 401,00 грн.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, відповідно до яких він просив стягнути шкоду, завдану й внаслідок залиття квартири відповідачем 16 листопада 2015 року, та стягнути з відповідача матеріальні збитки внаслідок залиття квартири, яке відбулося 27 квітня 2015 року та 16 листопада 2015 року, в розмірі 38 297,67 грн та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. Обґрунтовував свої вимоги тим, що після повторного залиття його квартири 16 листопада 2015 року було здійснено ремонт, для чого був укладений договір на виконання ремонтних робіт від 28 березня 2016 року, відповідно до якого вартість робіт склала 30 000,00 грн, та закуплено ряд будівельних матеріалів на загальну вартість 8 297,67 грн.

Внаслідок залиття квартири, що сталося в результаті винних та неправомірних дій відповідача, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності позивача, зокрема, позивач зазнав переживання та страждання з приводу того, що відповідач, який пошкодив його майно повинен відповідати за свої дії і протягом тривалого часу не відшкодував заподіяні матеріальні збитки та не провів ремонтно-відновлювальні роботи.

Позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки внаслідок залиття квартири, яке відбулося 27 квітня 2015 року та 16 листопада 2015 року в розмірі 38 297,67 грн та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06 червня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що покази свідків не узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи. Не можливо зробити висновок, які конкретно події пам`ятають свідки та зазначають (стверджують) у своїх показаннях. Крім того, як зазначає свідок ОСОБА_3 , під час залиття квартири позивача, в квартирі відповідача вона не бачила води, було сухо, припускала, що протікала центральна каналізаційна труба.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 червня 2017 року скасувати і прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 38 297,67 грн завданих збитків внаслідок залиття квартири та 1 500,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 308/13196/15-ц і витребувано її з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

12 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

На підставі ухвали Верховного Суду від 15 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не з`ясували всіх обставин по справі, на які посилались сторони, докази не оцінено в сукупності, не спростовано докази, які суперечать один одному, та не наведено підстав неврахування суперечливих доказів.

В касаційній скарзі зазначається, що відповідач не виконувала обов`язок по належному утриманню власного майна (внаслідок чого було неодноразово залито житлову квартиру в АДРЕСА_1 ) та не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставини, що відповідач не має стосунку до залиття сусідньої знизу квартири.

Не відповідає дійсності та не доведено жодними доказами висновок апеляційного суду про те, що при складанні акту від 27 квітня 2015 року обстеження квартири не проводилося.

Доводи інших учасників справи

У січні 2017 року ОСОБА_2 надіслала заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того факту, що залиття квартири позивача відбулося саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача. Не встановлено дати залиття, обсягу залиття, причини та вартості пошкодженого майна, а також інших обставин, які необхідно встановити для задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

27 квітня 2015 року та 16 листопада 2015 року сталось залиття квартири позивача, про що складено акти про факт залиття квартири, які засвідчено комісією та затверджено директором ТОВ «Наш-Добробут», який є балансоутримувачем будинку.

Також на підтвердження залиття квартири надано довідки № 170 та № 171 від 30 січня 2017 року.

В зазначених актах та довідках відображено, що у результаті залиття в квартирі АДРЕСА_1 , 27 квітня 2015 року та 16 листопада 2015 року були частково залиті стелі та стіни в коридорі, санвузлі і кухні.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з його вини.

У справах про відшкодування шкоди потерпілі подають докази, що підтверджують факт завдання їм шкоди за участю відповідача, розмір такої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, при цьому обов`язок доведення відсутності своєї вини несе відповідач.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

На підставу заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався на акт від 27 квітня 2015 року про залиття квартири, який засвідчений комісією та затверджено директором ТОВ «Наш-Добробут», який є балансоутримувачем будинку.

Із акту від 27 квітня 2015 року вбачається, що комісія з виходом на місце встановила, що через неправильне користування каналізаційною мережею (кидання в унітаз сміття, харчових відходів тощо) мешканцями квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_2 було залито частково стелю та стіни в коридорі, санвузлі і кухні квартири АДРЕСА_1 вищезазначеного будинку.

16 листопада 2015 року відбулося повторне залиття квартири позивача, про що складено акт від 17 листопада 2015 року і в якому зазначено про часткове пошкодження побілки коридору, ванни.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Згідно усталеної судової практики при розгляді позовів про відшкодування шкоди необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тому колегія суддів Верховного Суду, враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства, встановлені судами фактичні обставини справи, проаналізувавши підстави звернення до суду та норми цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, зазначає, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини особи, яка завдала шкоду (заподіювача шкоди). Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача ОСОБА_2 покладено обов`язок доведення відсутності її вини у завданні шкоди позивачу.

Таким чином, ухваливши судові рішення у справі, суд першої інстанції та суд апеляційної інстанції не дослідили доказів в повному обсязі, не виконали своїх обов`язків, визначених законом, щодо повного, всебічного й об`єктивного встановлення обставин справи, а тому дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суди не врахували презумпцію вини заподіювача шкоди.

Враховуючи, що відповідач не спростувала вказаної презумпції, на користь позивача підлягає відшкодуванню заподіяна внаслідок залиття квартири майнова та моральна шкода в межах вимог касаційної скарги.

Сума заподіяної майнової шкоди підтверджується договором на виконання ремонтних робіт та чеками на придбання будівельних матеріалів, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 76, 77).

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у касаційній скарзі, відповідає вимогам розумності та справедливості.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи ставки судового збору, що були визначені Законом України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1607,76 грн судового збору.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувані ним судові рішення - скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 06 червня 2017 рокускасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 38 297 (тридцять вісім тисяч двісті дев`яносто сім) грн 67 коп. на відшкодування майнової шкоди, 1 500 (одну тисячу п`ятсот) грн на відшкодування моральної шкоди та 1 607 (одну тисячу шістсот сім) грн 76 коп. судового збору.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко В. В. Сердюк
І. М. Фаловська