Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №650/557/18
Провадження по справі № 2/514/58/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді П.А. Кравченко

при секретарі Н.М. Мельниченко

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі «ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця в сумі 5409 грн. 30 коп., а також судових витрат у сумі 1762 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 (далі - позичальник) звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі- позивач,банк) з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 27.08.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

22.06.2016 року позичальник, ОСОБА_5 померла, спадкоємцем який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Позивачем 10.12.2016 року була направлена претензія кредитора до Великоолександрівської державної нотаріальної контори.

24.01.2017 року позивачем було отримано відповідь із Великоолександрівської державної нотаріальної контори, згідно з якою спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк».

19.02.2017 року до спадкодавця, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було направлено лист претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.08.2014 року становить 5409,30 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного:

-4439,01 грн.- тіло кредиту;

-970,29 грн. - нараховано процентів за користуванням кредитом.

Ухвалою судді від 31.07.2018 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не зявився. Надав суду заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника банку. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

28.11.2018 року представник позивача ОСОБА_6 до суду надіслала відзив, в якому зазначила, що ОСОБА_4 звернулася до «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 27.08.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, що складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

22.06.2016 року позичальник ОСОБА_4 померла. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкодавець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 170 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з наведеного, вважають, що спадкоємці ОСОБА_4 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 22.06.2016 року по 22.12.2016 року. Однак, у встановлений строк ОСОБА_2, ОСОБА_3 не подали заяву про відмову від прийняття спадщини, а тому вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Верховний суд в постанові від 16.05.2018 року по справі №336/3968/16-ц зазначив, що реєстрація місця проживання відповідачів не є належним доказом на підтвердження факту їх постійного проживання із спадкодавцем та доказом, що вони є спадкоємцями першої черги за законом ґрунтується на припущеннях, оскільки факт постійного проживання разом із спадкодавцем може підтверджуватися відміткою у паспорті спадкоємця про місце реєстрації особи, що в силу положень ст. 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття». Позивачем було надано до суду копії паспортів позичальника та відповідачів, які містять одну й ту ж саму адресу реєстрації сторін, відповідачі доказів на спростування вказаної обставини не надано, а тому ОСОБА_2, ОСОБА_3 вважаються фактичними спадкоємцями в силу статті 1268 ЦК України.

19.02.2017 року до спадкодавця ОСОБА_2, ОСОБА_3 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Враховуючи викладене просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, надали до суду заяви, в яких заперечують проти задоволення позову та просять розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просить суд відмовити в задоволені позову у звязку з тим, що вона не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4, та вважає, що не повинна відповідати за позовом оскільки не є учасником спірних матеріальних правовідносин, у звязку з тим, що обовязок відповідати за позовом належить іншій особі.

Відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому просив суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку, з тим що вимога позивача, щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором є не правомірною та зазначив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рухоме майно на імя його померлої матері не зареєстровано жодного майна.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (далі - позичальник) звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі- позивач,банк) з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 27.08.2014 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_4 померла 22.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 І-КГ №221766 від 24 червня 2016 року.

Позивачем на адресу Великоолександрівської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора від 10.12.2016 року.

Згідно відповіді Великоолександрівської державної нотаріальної контори від 11.01.2017 року, вбачається, що на підставі претензії банку була заведена спадкова справа №4/2017 р. після померлої ОСОБА_4

Станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався.

13.02.2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було направлено лист-претензію, де зазначено, що заборгованість ОСОБА_4 становить 5409,30 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №б/н від 27.08.2014 року, станом на дату смерті ОСОБА_4 заборгованість становить 5409,30 грн., яка складається з:

- 4439,01 грн. - тіло кредиту;

- 970,29 грн. - нараховано процентів за користуванням кредитом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз'яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлої, прийняли після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_4 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, судом враховується та обставина, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідачі є спадкоємцями та прийняли після померлої спадщину.

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів того, що відповідачі прийняли спадщину, та яка вартість спадкового майна, тоді як із відповіді Великоолександрівської державної нотаріальної контори від 11.01.2017 року вбачається, що на підстави претензії банку була заведена спадкова справа №4/2017 р. після померлої ОСОБА_4

Станом на дату відповіді ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався.

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1762 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

На ст. ст. 526, 608, 1218, 1281, 1282 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 06.02.2019 року.

Суддя П.А. Кравченко