Справа № 459/1098/17 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/3087/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 08 листопада 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до Червоноградської міської ради Львівської області, департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на збудовану житлову прибудову до будинку АДРЕСА_1, розміром 7,59 х 6,50м, що складається з однієї житлової кімнати площею 20,8 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., суміщеного санвузла площею 3,2 кв.м. та трьох коридорів площею 2,7 кв.м., 7,0 кв.м. і 3,8 кв.м., та одну житлову кімнату площею 10,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

Крім того, просила визнати за нею право власності на прибудинкову територію розміром 0,0025га, належну до будинку АДРЕСА_1

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19.06.2018 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду у зв'язку з її повторною неявкою в судове засідання.

01.08.2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с.182), в якій просив вирішити питання про стягнення з позивача ОСОБА_3 понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08.11.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_2,просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та прийняти нове судове рішення про задоволення його заяви.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що при вирішенні заяви по суті, суд не врахував тих обставин, що позивач неодноразово зверталась до суду з вимогами, предметом яких була ця ж сама самочинно здійснена прибудова до будинку, на підтвердження безпідставності яких ним (відповідачем) було надано низку судових рішень, які набрали законної сили, що вказує на недобросовісність дій позивача та подання нею чергового безпідставного позову, оскільки відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно не визнається.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що підставою для залишення позову без розгляду була повторна неявка позивача в судове засідання, що також свідчить про недобросовісне виконання позивачем своїх процесуальних обов'язків.

За таких обставин, апелянт вважає неправильним висновок суду про те, що позивач діяла добросовісно, реалізуючи своє право на судовий захист.

В судове засідання учасники справи не з'явились, їх явку до суду не було визнано обов'язковою, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення судових повісток-повідомлень, які вони отримали (а.с.245-249), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247 та ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України,датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.02.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 08.02.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі.

Статтею 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката за договором про правове обслуговування (представництво) від 17.05.2017 року (а.с.85), відповідачем надано лише квитанції на загальну суму 3500 грн. (а.с.83, 84), які підтверджують внесення ним оплати згідно з п.4.1 договору за «поточну роботу» адвоката, однак, стороною відповідача не було надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у даній справі, до її завершення постановленням 19.06.2018 року ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому, необхідно врахувати, що адвокат Бордюк М.Й. на виконання умов договору брав участь в шести судових засіданнях по даній справі, загальною тривалістю близько двох годин, стороною відповідача подавались клопотання з долученням письмових доказів та заперечення на позовну заяву, а тому, на переконання колегії, відповідач має право на часткову компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката в даній справі, оскільки відповідно до п.2.1 договору, правнича допомога адвоката по даній справі включала: надання усної та письмової консультативно-правової допомоги, підготовка необхідних процесуальних документів, скарг, претензій, заперечень, пояснень та представництво інтересів довірителя в судах.

Частино п'ятоюстатті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, при вирішенні даного питання відповідачу необхідно довести, а суду - встановити, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред'явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи мав на меті позивач протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про компенсацію за рахунок позивача понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач діяла добросовісно, оскільки реалізовувала своє конституційне право на судовий захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з фактичних обставин справи, яких суд не врахував при вирішенні даного питання відповідно до наведених вище вимог ч.5 ст.142 ЦПК України.

З матеріалів справи встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач двічі (особисто та через свого представника) заявляла відвід головуючому судді, який було визнано необґрунтованим (а.с.110, 112, 134, 136, 138), неодноразово зверталась особисто та через свого представника з клопотаннями про оголошення перерви та про відкладення розгляду справи (а.с.111, 120, 147, 164), не з'являлась у судові засідання, власне, у зв'язку з чим й було залишено її позовну заяву без розгляду ухвалою від 19.06.2018 року, яку позивач навіть не оскаржувала в апеляційному порядку, тому такі дії позивача необхідно визнати необґрунтованими, оскільки позивач не сприяла швидкому розгляду та вирішенню справи по суті.

Окрім того, перед зверненням до суду з вказаним позовом, позивач неодноразово зверталась до суду з позовами та заявами, які стосувались спірної прибудови до будинку, у задоволенні яких суди відмовляли, або такі заяви залишались без розгляду (а.с.55-58, 60-73), що також свідчить про недобросовісність дій позивача, які виражаються у постійному ініціюванні позивачем безрезультатних для неї судових процесів.

З урахуванням усіх наведених вище обставин та мотивів, колегія суддів доходить висновку про те, що з позивача необхідно стягнути у користь відповідача понесені ним та документально підтверджені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1750 грн., оскільки представник відповідача брав участь у судових засіданнях, надавав допомогу у підготовці відповідачем клопотань про долучення доказів та заперечень, однак, по суті справа судом не слухалась.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення заяви відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 08 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) у користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) 1750 (одну тисячу сімсот п'ятдесят) гривень компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог заявника - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.