Справа № 447/1351/17 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/344/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року, постановлене в складі головуючого - судді Павліва В.Р., у справі за позовом ОСОБА_6 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

14.06.2017 року позивач ОСОБА_6 звернулась в суд із позовною заявою до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3, в якій просила суд стягнути із відповідачів в її користь відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 31 листопада 2016 року близько 10 год. 51 хв. на 557 км + 200 м. автодороги Київ-Чоп відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Porsche Cayenne", д.н.з. НОМЕР_1, скоїв зіткнення з автомобілем "Mercedes", д.н.з. НОМЕР_2, завдавши автомобілям технічних ушкоджень. Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 13.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була забезпечена в ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" за полісом АЕ/9660511 і така отримала повідомлення про настання страхового випадку. 02.02.2017 року було подано заяву про виплату страхового відшкодування. 17.03.2017 року ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" провела виплату вказаного відшкодування в розмірі 44 666,61 грн. Однак, позивач вважає дану суму значно заниженою, оскільки у відповідності до висновку авто товарознавчого дослідження №5398 від 10.01.2017 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становить 78 411, 66 грн.

У відповідності до уточнених позовних вимог, позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в користь позивача 29 880, 00 грн. страхового відшкодування, 6 553, 95 грн. пені, 744, 13 грн. 3% річних, 2 793, 78 грн. втрат від інфляції, та з відповідача ОСОБА_3 на свою користь 1 000, 00 грн. франшизи.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (, юридична адреса: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) 29 880 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 6 553 грн. 95 коп. (шість тисяч п'ятсот п'ятдесят три грн. 95 коп.) пені, 744 грн. 13 коп. (сімсот сорок чотири грн. 13 коп.) - 3% річних, 2 793 грн. 78 коп. (дві тисячі сімсот дев'яносто три грн. 78 коп.) - втрат від інфляції, а всього 39 971 грн. 86 коп. (тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят одну грн. 86 коп.).

Стягнуто із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (, юридична адреса: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) 640, 00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року оскаржив відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що спірні правовідносини мають вирішуватись за правилами, встановленими Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду надійшло до ПрАТ «УПСК» 30.11.2016 року і вже того ж дня - 30.11.2016 року - представник ПрАТ «УПСК» з'явився до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу для його огляду. Стверджує, що страховик із дотриманням ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вжив усі дії визначені цим Законом та сплатив страхове відшкодування у спосіб та у строк визначений Законом, а відтак, підстав для задоволення позову в частині достягнення страхового відшкодування немає. З цих підстав вважає, що і висновок суду першої інстанції про стягнення з ПрАТ «УПСК» інфляційних витрат та 3% річних є помилковим, оскільки до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України не застосовується. Просить рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ «УПСК» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто в частині задоволених позовних вимог. В частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення франшизи рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відтак колегією суддів не перевіряється.

Задовольняючи позов в частині стягнення страхового відшкодування, 3% річних, пені та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що сума матеріального збитку, станом на час ДТП, заподіяного власнику автомобіля «Меrcedes» р.н. НОМЕР_2, визначена на підставі висновку експертизи, проведеної за ухвалою суду, становить 74 546,61 грн., а оскільки відповідачем по справі проведено виплату страхового відшкодування в сумі 44 666, 61 грн., то різниця в сумі 29 880, 00 грн. підлягає до стягнення. Також суд дійшов до висновку про те, що зобов'язання страховика ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» щодо неповної виплати ОСОБА_6 страхового відшкодування є грошовим зобов'язанням, за невиконання якого можуть застосовуватись наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів лише частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2016 року близько 10 год. 51 хв. на 557 км. + 200 м. автодороги Київ-Чоп відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Porsche Cayenne» р.н. НОМЕР_1 не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, та при виїзді на регульоване перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю «Меrcedes» р.н. НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, завдавши автомобілям технічних пошкоджень.

Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_3 була забезпечена в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за полісом АЕ/9660511, в якому визначена страхова сума за шкоду заподіяну майну 100 000, 00 грн. та нульовий розмір франшизи. Позивач звернулася до страхової компанії із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду і надала усі необхідні документи для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування.

Так, 30 листопада 2016 року ОСОБА_6 повідомив ПрАТ «УПСК» про дорожньо-транспортну пригоду, подавши відповідне повідомлення. (а.с. 65)

Пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб «Меrcedes» р.н. НОМЕР_2 був оглянутий 30 листопада 2016 року (в день подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) оцінювачем ОСОБА_8, що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 30 листопада 2016 року (а.с. 73).

До матеріалів справи відповідач надав посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача ОСОБА_8, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів ОСОБА_8 та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача ОСОБА_8.

З акту огляду транспортного засобу від 30 листопада 2016 року вбачається, що при огляді транспортного засобу був присутній ОСОБА_6, який згідно цього ж акту є довіреною особою. Актом огляду визначено деталізований перелік пошкоджень транспортного засобу, з якими ОСОБА_6 погодився, про що свідчить його підпис в акті.

Заперечення щодо неправомірних дій оцінювача чи представника страховика під час огляду автомобіля в матеріалах справи відсутні.

Постановою Миколаївського районного суду м. Львова від 13 січня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 11).

З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz GL-320CDI номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП було проведено дослідження (а.с. 66-72).

Відповідно до Дослідження № 5050 від 10 березня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz GL-320CDI номерний знак НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 53869,29 грн.

17 березня 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» провела виплату страхового відшкодування в сумі 44 666,61 грн.

Не погодившись із зазначеною сумою страхового відшкодування ОСОБА_6 подав заяву про перегляд суми страхового відшкодування та доплату, відповідно до висновку № 5398 від 10.01.2017 року, який було додано до заяви про виплату страхового відшкодування.

У відповідь на заяву ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» листом № 1058/18 від 03 квітня 2017 року відмовила у доплаті страхового відшкодування покликаючись на те, що потерпілий не мав права самостійно визначати розмір збитку, завданого внаслідок ДТП та самостійно обирати експерта (а.с. 24).

Проводячи виплату страхового відшкодування за полісом № АЕ/9660511, страховик виходив із суми матеріального збитку, визначеної у дослідженні № 550 від 10 березня 2017 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 53 863, 29 грн. з врахування податку на додану вартість (а.с. 40-43).

Позивачем до матеріалів справи долучений висновок № 5398 від 10 січня 2017 року, в якому зазначено, що вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Меrcedes» р.н. НОМЕР_2 без врахування податку на додану вартість становить 78 411, 66 грн. (а.с. 12-17).

02 лютого 2017 року ОСОБА_6 подав до ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування та вказав реквізити, на які просив перерахувати страхове відшкодування (а.с. 82)

З матеріалів справи вбачається, що зазначена заява, отримана ПрАТ «УПСК» 02 лютого 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 979 ЦК України передбачено що, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 цього Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сума франшизи компенсується страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

Отже уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Так, відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 Методики товарознавчої експертизи та колісних транспортних засобів (далі - Методика), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Пункт 1.6 Методики визнає відновлювальний ремонт (або ремонт) як комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 07.07.2017 року призначено судову авто-товарознавчу експертизу, виконання якої доручено спеціалістам Інституту судових експертиз та права.

Відповідно до висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 313/17 від 23.11.2-17 року виконаного науково-дослідним Інститутом судових експертиз та права вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяної власнику Mercedes-Benz GL-320 CDI реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент ДТП - 31.11.2016 року, становить 74 546, 61 грн.

З матеріалів судової авто-товарознавчої експертизи № 313/17 від 23.11.2-17 року вбачається, що вартість складових, що підлягають заміні складає 148 973,85 грн..

Даний висновок зроблено на підставі дефектів та пошкоджень, що потребують відновлювального ремонту та зазначені у висновку.

За змістом ч. 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідачем не спростовано вартість складових, що підлягають заміні згідно авто-товарознавчої експертизи № 313/17 від 23.11.2017 року, та що така була визначена з порушенням положень методики.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції, щодо стягнення з відповідача 29 880, 00 грн. матеріального збитку є підставним.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов'язкового страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням.

Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 6-927цс16.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Проте, враховуючи, що відповідач провів виплату основної суми завданого матеріального збитку у відповідності до діючого законодавства, а повна - остаточна сума матеріального збитку була визначена лише під час розгляду справи в суді першої інстанції на підставі авто-товарознавчої експертизи № 313/17 від 23.11.2017 року, колегія суддів приходить до переконання, що в стягненні 6 553, 95 грн. - пені, 744, 13 грн. - 3% річних, 2 793, 78 грн. - втрат від інфляції, обрахованої від спірної суми 29 880, 00 грн. необхідно відмовити, а рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року в цій частині скасувати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_6 необхідно стягнути 480 грн. 00 коп. судового збору за подання позову до суду першої інстанції.

В той же час з ОСОБА_6 в користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» необхідно стягнути 240 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. п. 2, 8 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно положень п. 2 ст. 376 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» слід задовольнити частково, а саме, рішення суду в частині стягнення із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_6 6 553 грн. 95 коп. - пені, 744 грн. 13 коп. - 3% річних, 2 793 грн. 78 коп. - втрат від інфляції, слід скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367- 369, 374 ч.1 п.1,2, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року в частині стягнення із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (, юридична адреса: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) 6 553 грн. 95 коп. - пені, 744 грн. 13 коп. - 3% річних, 2 793 грн. 78 коп. - втрат від інфляції - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (, юридична адреса: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) 6 553 грн. 95 коп. - пені, 744 грн. 13 коп. - 3% річних, 2 793 грн. 78 коп. - втрат від інфляції. - відмовити.

В решті рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (, юридична адреса: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) 480 грн. 00 коп. судового збору за подання позову до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) в користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (, юридична адреса: 04080 м. Київ, вул. Кирилівська, 40) 240 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 лютого 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.