Номер провадження: 22-ц/813/4622/19
Номер справи місцевого суду: 513/850/18
Головуючий у першій інстанції Бучацька А.І.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/125/17

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Саратський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Саратський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про зменшення заборгованості зі сплати аліментів та часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, заапеляційною скаргою адвоката Шуми Олексія Олексійовича представника ОСОБА_1 на рішення Саратського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Бучацької А.І. о 16 годині 31 хвилині 29 січня 2019 року, повне рішення виготовлено 08 лютого 2019 року,

встановив:

У вересні 2018 р. адвокат Шума О.О. представник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) зменшити розмір заборгованості по аліментами згідно виконавчого листа № 2-492 від 26 грудня 2001 року, виданого Саратським районним судом Одеської області, з суми 47 057,50 грн. до суми 11 8243,50 грн.; 2) частково звільнити його від сплати боргу зі сплати аліментів до суми 10 000,00 грн..

Адвокат ОСОБА_3 представник Лапенка ОСОБА_4 .А ОСОБА_5 обґрунтовує позовні вимоги тим, що рішенням Саратського районного суду від 26.11.2001 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі - 16,5% зі всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 30.08.2001 року і до повноліття сина ОСОБА_7 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім у розмірі - 1/4 частині зі всіх видів заробітку щомісяця, до повноліття ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менш ніж 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходу громадян.

Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість за аліментами станом на 15.08.2018 року, починаючи з червня 2014 року, склала 47 057,50 грн.. З цим розрахунком заборгованості погодитися не можна. Державним виконавцем протиправно застосовано положення п. 7.2.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, яка відповідно до Наказу МЮ України від 22 грудня 2015 року втратила чинність, та здійснено розрахунок виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Оскільки з червня 2014 року ОСОБА_1 офіційно працевлаштований не був, то нарахування йому аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 мало б провадитися із розрахунку 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" замінено поняттям "податкова соціальна пільга", яка відповідно підпункту 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового Кодексу України дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За розрахунком позивача сума аліментів щомісяця мала складати: - у 2014 році - 304,5 грн.; - у 2015 році - 304,5 грн.; - у 2016 році - 344,5 грн.; - у 2017 році - 400 грн.; - у 2018 році - 440,50 грн.. Загальна сума заборгованості мала б складати 18 243,50 грн..

Крім того, в червні 2014 року внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, був тимчасово непрацездатним. З червня 2014 року по лютий 2015 року був змушений проходити лікування, та з об`єктивних причин не міг сплачувати аліменти. На його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу - син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та непрацездатна мати - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вважає, що сума заборгованості за аліментами має бути зменшена до 10 000,00 грн. (а. с. 2 7).

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шум О.О. у судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Парапір М.П. позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, вважаючи його необгрунтованим.

Представник Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Мандражи О.П. позов не визнала, зазначила, що оскільки боржник не працював, то заборгованість була визначена з середньомісячної заробітної плати для даної місцевості відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Станом на 15 серпня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за аліментами склала 47 057,50 грн., а станом на 29 січня 2019 року 59 897,41 грн..

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29.01.2019 р. у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що визначення розміру заборгованості було здійснено державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що відповідає положенням ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" та ч. 2 ст. 195 СК України (а. с. 91 92 зворотна сторона).

Адвокат ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Адвокат ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини щодо зміни матеріального та сімейного стану, стану здоров`я ОСОБА_1 Державний виконавець невірно визначив розмір заборгованості по аліментам, оскільки ОСОБА_1 згідно рішення повинен був сплачувати аліменти на доньку в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж Ѕ частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Оскільки ОСОБА_1 як на момент виникнення заборгованості, так і на теперішній час не працевлаштований нарахування аліментів на доньку повинно відбуватися із розрахунку Ѕ частина неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу не надала.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів суд вірно встановив обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 195, 197 СК України) та процесуального (ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263, ст. 274 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 листопада 2001 року, яке набрало законної сили 27 грудня 201 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі - 16,5 % зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2001 року і до повноліття сина - ОСОБА_7 , тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_7 , а потім по ј частці, до повноліття дочки - ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а. с. 11).

26 грудня 2011 року Саратським районним судом Одеської області був виданий виконавчий лист (а. с. 12).

05 березня 2012 року на підставі заяви ОСОБА_2 постановою державного виконавця відділу ДВС Саратського РУЮ в Одеській області було відкрите виконавче провадження № 31904082 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 (а. с. 54, 55).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментами, зробленого старшим державним виконавцем Саратського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за період - з 01.06.2014 року по 15.08.2018 року, заборгованість по аліментам станом на 15 серпня 2018 року склала 47 057,50 грн. (а. с.13 - 14).

Обчислення заборгованості було здійснено державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.Вказаний розрахунок заборгованості у встановлені законодавством строки боржником оскаржено не було.

Між сторонами виникли правовідносини щодо зменшення заборгованості зі сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Частиною 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно з п. п. 1, 3, 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа.

У разі якщо платник аліментів не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Оскільки розрахунок заборгованості за аліментами проведений державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, на підтвердження зміни стану здоров`я (ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.06.2014 року, лікування), матеріального стану не надано належних та допустимих доказів, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини щодо зміни матеріального та сімейного стану, стану здоров`я ОСОБА_1 , державний виконавець невірно визначив розмір заборгованості по аліментам, оскільки ОСОБА_1 згідно рішення повинен був сплачувати аліменти на доньку в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, але не менше ніж Ѕ частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, виходячи з встановлених по справі обставин, вони не дають підстав вважати, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права.

Встановлено, що за рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі - 16,5 % зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2001 року і до повноліття сина - ОСОБА_7 , тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_7 , а потім по ј частці, до повноліття дочки - ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 , але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян (а. с. 11). Таким чином, посилання апелянта на те, що аліменти повинні стягуватися у розмірі не більше ніж Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян є хибними.

Розрахунок заборгованості за аліментами визначено державним виконавцем на підставі норм діючого законодавства, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості. На підтвердження зміни стану здоров`я (ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.06.2014 року, лікування) не надано належних та допустимих доказів.

Не знайшли свого підтвердження доводи позивача, що на його утриманні знаходиться непрацездатна мати - ОСОБА_9 , оскільки згідно довідки Саратського об`єднаного УПФУ Одеської області остання перебуває на обліку в Саратському об`єднаному УПФ Одеської області, щомісячно отримує пенсію за віком у розмірі 1 470 грн., а ОСОБА_1 офіційно не працює.

Знаходження на утриманні ОСОБА_1 сина від іншого шлюбу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є підставою для звільнення від сплати аліментів на доньку ОСОБА_11 .

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Шуми О.О. представника ОСОБА_1 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів адвоката Шуми О.О. представника ОСОБА_1 , а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Шуми Олексія Олексійовича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе