РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10300/18

Провадження № 2/643/879/19

04.02.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником 1/2 частини однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 06.12.2012 року. В зазначеній квартирі проживає відповідач у справі, який є сином позивача, через що він як власник не може у встановленому порядку користуватися своїм майном. Посилаючись на вищевикладене, просить суд усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом виселення відповідача з вказаної квартири.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 02.01.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 03.01.2019 року залучено ОСОБА_3 в якості третьої особи та продовжено строк розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Відповідачем у встановлений строк та станом на момент прийняття рішення по справі не надано відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову.

Третя особа ОСОБА_3 надала письмові пояснення, в яких заперечувала проти задоволення позову.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що однокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності по 1/2 частині, на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від. 06.12.2012 року.

Як встановлено судом, відповідач по справі - ОСОБА_2 є сином позивача - ОСОБА_4

Як на підставу свої позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що він є власником квартири, відповідач не зареєстрований за зазначеною адресою та не є членом сім'ї позивача, тому відповідач має бути виселений з квартири.

На підтвердження свого позову позивач надав наступні докази: копія рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2012 року, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія заяви про кримінальне правопорушення, копія адвокатського запиту, листи відповіді, копія довідки про реєстрацію місця проживання особи.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Та обставина, що позивач є власником житлового будинку сама по собі не є підставою для виселення відповідача з будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника непотрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

В силу ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з викладеного, посилання позивача на те що, відповідач не є членом сім'ї власника, не заслуговують на увагу.

Також, позивачем не надано доказів систематичного руйнування чи псування відповідачем жилого приміщення, або використання його не за призначенням, або факту триваючої антисуспільної поведінки, створення неможливих для інших умов проживання у спірному будинку після вжиття до неї заходів запобігання чи громадського впливу.

Відтак, підстав для задоволення позову не вбачається.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Третя особа: ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

.

Суддя: Н.В.Єрмак