ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1717/19 Справа № 204/1822/18 Суддя у 1-й інстанції - Тітова І.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.03.2011р. у розмірі 123 625грн.88коп., з яких: 13 191грн.92коп. - заборгованість за кредитом, 100 889грн.33коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3181грн.49коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 5863грн.14коп. - штраф (процентна складова).

Позовні вимоги банку обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10.03.2011р. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 13600грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, у звязку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року у задоволенні позову банку відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, банк звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропуск банком строку позовної давності, оскільки останній платіж був здійснений відповідачкою 01.05.2015 року, а до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося у березні 2018 року.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що 10 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (зв. бік а.с.9).

Відповідач ОСОБА_1, підписуючи 10 березня 2011 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, погодилася також з тим, що вона згодна на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг, про що зазначено у вказаній Анкеті-заяві (зв. бік а.с.9).

Звертаючись до суду з позовом, банк зазначав, що відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 28 лютого 2018 року у неї утворилася заборгованість у розмірі 123 625грн.88коп., з яких: 13 191грн.92коп. - заборгованість за кредитом, 100 889грн.33коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3181грн.49коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 5863грн.14коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого просила відповідач ОСОБА_1

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Під час розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування строку позовної давності з огляду на те, що про порушення свого права банк дізнався 30.04.2014 року, а до суду з позовом звернувся у березні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 та виписки про рух коштів по картці відповідачки НОМЕР_2, 01.05.2015 року ОСОБА_1 здійснила поповнення своєї картки на 800 грн. (а.с.7 зв., 101)

Враховуючи наведені обставини, з огляду на те, що останній платіж відповідачкою було здійснено 01.05.2015 року, а до суду з позовом банк звернувся 20.03.2018 року, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності помилковим.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на наведені вище обставини, норми закону та заяву ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором (заборгованість по тілу кредиту, процентам за користувння кредитом та комісії) у межах строку позовної давності за період з 20.03.2015 року по 28.02.2018 року.

Перевіряючи розрахунок заборгованості банку, апеляційний суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів по картці відповідача та зазначено представником банку в апеляційній скарзі, останній платіж ОСОБА_1 було внесено 01.05.2015 року. При цьому, встановлено, що банк посилається саме на картку відповідачки НОМЕР_2. Тому колегія суддів приходить до висновку про необхідність здійснити розрахунок сум, належних до стягнення, саме за вказаною карткою.

Так, з розрахунку, наданого банком вбачається, що у межах строку позовної давності заборгованість по тілу кредиту складає 730 грн., виходячи з розрахунку 380 грн. (зняття готівки 22.03.2015 року)+350 грн. (зняття готівки 01.05.2015 року). Інша заборгованість по тілу кредиту не підлягає стягненню з огляду на те, що заявлена поза межами трирічного строку позовної давності.

Що стосується заборгованості по процентам за користування кредитом, колегія суддів вважає за необхідне ці позовні вимоги задовольнити частково з огляду на таке.

Довідкою про умови кредитування, яка є невід"ємною частиною до анкети-заяви про отримання картки, підписаної ОСОБА_1 передбачено процентну ставку 36% річних.

Враховуючи суму заборгованості по кредиту у розмірі 13191,92 грн., заявлену банком до стягнення, процентну ставку 36% річних, застосовуючи трирічний строк позовної давності (36 місяців), колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 13999,08 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення процентів слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги банку про стягнення комісії, яка передбачена довідкою про умови кредитування, що є невід"ємною частиною анкети-заяви від 10.03.2011 року. Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, у межах строку позовної давності, комісія підлягає стягненню у сумі 48 грн. за зняття готівки у березні та травні 2015 року у загальній сумі 730 грн. (а.с.101) В іншій частині позовних вимог про стягнення комісії необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності.

Розраховуючи розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів зауважує, що вона стягується в межах спеціального строку позовної давності за період з 28.02.2017 року по 28.02.2018 року, виходячи з суми заборгованості по кредиту у розмірі 13191,92 грн., заявленої банком до стягнення, та умов щодо нарахування пені, передбачених довідкою про умови кредитування (1% від заборгованості один раз на місяць), з якою була ознайомлена відповідач. Тому з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню пеня у сумі 1583,04 грн. (13191,92/100*1%*12 місяців=1583,04). В іншій частині позовних вимог про стягнення пені необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором у сумі 16 360,12 грн., з яких: 730 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 48 грн. - заборгованість по комісії, 13 999,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1583,04 грн. - заборгованість по пені. В іншій частині позовних вимог банку слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем ОСОБА_1

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір у сумі 613,34 грн., виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог банку.

Керуючись ст.ст.259, 367, 369, 374, 376,381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») заборгованість по кредитному договору № б/н від 10.03.2011 року станом на 28.02.2018 року у сумі 16 360,12 грн., з яких: 730 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 48 грн. - заборгованість по комісії, 13 999,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1583,04 грн. - заборгованість по пені.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») судовий збір у сумі 613,34 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Е.Л.Демченко

І.Ю. Ткаченко