Справа №489/7901/18
Провадження №2/489/685/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 червня 2019 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Середою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача дійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано 26 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєві від 20 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. щомісячно і до досягнення дитини повноліття, починаючи з 11 травня 2010 року.

На підставі рішення Ленніського районного суду м. Миколаєва від 20.04.2012 року, 07 листопада 2018 року Ленніським районним судом видано виконавчий лист по справі № 1416/3034/12 (провадження № 2/1416/1990/12).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, станом на грудень 2018 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 51500,00 грн.

Відповідно до довідки приватного підприємця ОСОБА_4 від 30.11.2018 року, ОСОБА_3 навчається на курсах іноземних мов з вересня 2014 року по теперішній час. Щомісячна оплата становить: з вересня 2014 року по травень 2015 року - 435,00 грн.; з вересня 2015 року по травень 2016 року - 485,00 грн.; з вересня 2016 року по травень 2017 року - 500,00 грн.; з вересня 2017 року по травень 2018 року - 550 грн.; з вересня 2018 року по листопад 2018 року - 600 грн. Виплату здійснює ОСОБА_1 .

Згідно з виписки із історії хвороби № 2852/13 Української алергологічної лікарні від 16.09.2013 року, ОСОБА_3 перебував на лікуванні має захворювання та рекомендовано повторний курс лікування через рік.

Відповідно до довідки Української алергологічної лікарні від 06.10.2013 року за вих. № 84/13, ОСОБА_3 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в Українській алергологічній лікарні МОЗ Солотвино з 16.08.2013 року по 06.10.2013 року (а.с.13).

Згідно з виписки із історії хвороби № 2735/14 Української алергологічної лікарні від 05.09.2014 року, ОСОБА_3 перебував на лікуванні має захворювання та призначено медикаментозне лікування.

Відповідно до довідки Української алергологічної лікарні від 07.08.2014 року за вих. № 228, ОСОБА_3 дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні в Українській алергологічній лікарні МОЗ Солотвино з 19.08.2014 року по 07.09.2014 року (а.с.15).

Згідно з виписки із історії хвороби ОСОБА_3 виданого комунально-некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» від 16.11.2018 року, ОСОБА_3 має захворювання та рекомендовано санаторно-курортне лікування в с. Солотвино; обстеження та прийом препаратів «Сингуляр».

Позивачем надані докази на підтвердження відібрання у ОСОБА_3 аналізів в медичних лабораторіях «Діла» та «Інвітро» протягом 2012 року по 2018 року (а.с. 17-22, 28, 29). Проте, судом дані докази не беруться до уваги, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження призначення лікарем зазначених видів аналізів та суми сплати їх сплати.

Відповідно до довідки медичної лабораторії «Сінево», та копії квитанції від 28.05.2014 року за медичне дослідження та відібрання аналізів у ОСОБА_3 сплачено 310,00 грн. (а.с. 24-25).

Відповідно до довідки медичної лабораторії «Інвітро», та копії квитанції від 16.11.2017 року за медичне дослідження та відібрання аналізів у ОСОБА_3 сплачено 190,00 грн. (а.с. 26).

Відповідно до талону отримання результатів медичної лабораторії «Діла», та копії квитанції від 02.10.2018 року за медичне дослідження та відібрання аналізів у ОСОБА_3 сплачено 360,00 грн. (а.с. 27).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17 дійшов висновку, що це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Частиною 2 статті 185 Сімейного кодексу України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 13 вересня 2017 року в справі №6-1489цс17, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відвідування спортивної секції та платних репетиторів з вивчення німецької, української мов та математики, на думку суду, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а забезпечують загальний розвиток дитини. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ці витрати забезпечують розвиток особливих здібностей чи талантів дитини, чи взагалі відвідування дитиною даних секцій та репетиторів.

Стосовно витрат на медичні послуги, суд прийшов до висновку, що ці витрати відносяться до витрат, викликаних особливими обставинами - необхідністю лікування дитини. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження понесення нею витрат на здійснення проїзду до санаторію, понесення додаткових витрат на лікування в санаторії, лікування дитини проти простудними медичними препаратами та частково проведених медичних обстежень відібраних аналізів дитини.

Крім того, відповідач та позивач не надали суду докази, що підтверджували наявність обставин, що мають істотне значення та могли б вплинути на розмір участі відповідача в додаткових витратах на дитину, тому суд приходить до висновку, що батьки мають нести ці витрати в рівних частка, тому з відповідача підлягає стягненню половина витрат, понесених позивачем на лікування дитини, тобто у розмірі 10195 грн. 00 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача передбачувані витрати на: внески в фонд школи на 5 місяців 1000,00 грн.; проїзд до школи на 162 дня - 1620,00 грн.; обід в школі на 162 дня - 6480,00 грн.; навчання на курсах іноземних мов на 5 місяців - 3000,00 грн.; витрати на додаткові заняття на 5 місяців - 11400,00 грн.; витрати на заняття в спортивної секції на 12 місяців - 7800,00 грн.; витрати на амбулаторне лікування у розмірі 11620,00 грн.; витрати на лікування від простудних захворювань у розмірі 16000,00 грн.; витрати на санаторно-курортне лікування у розмірі 37080,00 грн.; витрати на здачу лабораторних аналізів у сумі 34240,00 грн. Всього передбачувальних витрат на суму 130240,00 грн.

Дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством України не передбачено стягнення витрат в майбутньому.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 10195 (десять тисяч сто дев`яносто п`ять гривень) 00 копійок.

В задоволенні позову про стягнення передбачуваних витрат на утримання та лікування неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 130240,00 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 гривни 80 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «14» червня 2019 року.