РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/401/18

Провадження № 22-ц/4815/52/19

07 лютого 2019 року

м. Рівне

Справа № 559/401/18

Провадження № 22-ц/4815/52/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 жовтня 2018 року, ухваленого в складі судді Ходак С.К., повний текст рішення складено 11 жовтня 2018 року у справі № 559/401/18,

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету: орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебували у шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею і перебуває на її утриманні. З лютого 2015 року ОСОБА_2 жодної участі у вихованні доньки не приймає, аліменти на її утримання не сплачує в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 38547,46 грн.,

Просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач тривалий час вихованням та доглядом за дитиною не займається, матеріальної допомоги не надає відтак, вказані обставини є підставою для позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що відповідач тривалий час вихованням та доглядом за дитиною не займається, матеріальної допомоги не надає є неправильним і суперечить наданим ним доказам. Судом не враховано, що він двічі звертався до органу опіки та піклування Рівненської міської ради (заяви від 20 червня 2018 року та 18 липня 2018 року) про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Також звертався до ОСОБА_1 у письмовій формі з проханням надати йому можливість бачитися з донькою, однак відповіді так і не отримав.

Вказує, що висновок органу опіки та піклування виконкому Рівненської міської ради № 08-1180 від 16.07.2018 року, який покладено в основу рішення суду першої інстанції, про доцільність позбавлення його батьківських прав, винесений без достатніх правових підстав, оскільки висновок має формальний характер та не враховує всіх обставин взаємовідносин, що склалися між ним і позивачем. Окрім того, висновок є однобічним, поверхневим та ґрунтується винятково на тих доказах, які були надані позивачем. Звертає увагу суду, що перед наданням висновку органом опіки та піклування не обстежувалося його місце проживання і не встановлено винної поведінки у невиконанні батьківських прав.

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє до неї ніякого інтересу, матеріально не допомагає, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Однак з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. Батьки дитини проживають окремо. До лютого 2015 року проживав з дитиною та приймав участь у її вихованні.

В зв'язку з виникненням неприязних відносин між сторонами, позивач перестала дозволяти останньому бачитись з дитиною, займатися її вихованням, що стверджується заявами до органу опіки та піклування про встановлення визначення порядку спілкування з дитиною.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів наявності виключних обставин позбавлення батьківських права відповідача ОСОБА_2 не надано.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 не піклується про дочку, участі у її вихованні не бере, не відвідує дитину та не цікавиться її життям, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач хоче відвідувати дитину, піклуватися про неї, проявляти турботу та бажає брати участь у її вихованні.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання своєї дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до ОСОБА_2 крайнього заходу впливу - позбавлення його батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 недостатньо. Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне попередити батька дитини про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Враховуючи, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи воно підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст. 164 СК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11 жовтня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету: орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов'язків по вихованню і утриманню дитини та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради контроль за виконанням батьківських обов'язків відповідачем.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 лютого 2019 року.

Головуючий :

Судді :