Дата документу 05.02.2019 Справа № 554/827/19
Провадження № 2-з/554/5/19
УХВАЛА

05 лютого 2019 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1; особа, щодо якої вимагається вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2, про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла вищевказана заява про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з подружжя; ціна позову - 8668840 грн.

Заявник прохала суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру № 203 за адресою м. Полтава, вул. Чорновола, 2-б та встановлення заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та передачу вказаної квартири третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобовязань перед третіми особами.

В обґрунтування заяви вказано, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2013 р. № 1625/2186/12 припинено право спільної сумісної власності між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як колишнім подружжям, на майно, яке під час судового розгляду було визнано судом спільною сумісною власністю. Вказаним рішенням суду визнано за кожним право особистої приватної власності на майно, що перебувало у спільній сумісній власності. Однак, заявник зазначає, що вартість частки у спільному майні подружжя, виділеної судом в особисту приватну власність ОСОБА_2, значно перевищує вартість її частки у майні, право власності на яке визнано за нею, що суперечить вимогам закону про рівність часток майна дружини та чоловіка, та порушує її майнові права. У звязку із цим, позивач має намір звернутись до суду із позовом про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з подружжя. Заявник зазначала, що врегулювати з ОСОБА_2 питання здійснення компенсації у добровільному порядку не вдалось, натомість останнім було відчужено виділене йому у власність нерухоме майно (нежитлові приміщення) на користь своєї дочки шляхом укладення договору дарування. Також, належна ОСОБА_2 квартира № 203 за адресою м. Полтава, вул. Чорновола, 2-б виставлена останнім на продаж шляхом розміщення публічного оголошення. У звязку із тим, що існує реальна загроза з боку майбутнього відповідача уникнути відповідальності шляхом відчуження чи приховування майна, належного йому на праві власності, що у подальшому може ускладнити виконання рішення суду, заявник прохала суд вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження до суду без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, встановив наступне.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2013 р. № 1625/2186/12 припинено право спільної сумісної власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як колишнім подружжям, та за кожним із них визнано право особистої приватної власності на конкретно визначене у рішенні суду майно. Рішення набрало законної сили 15.03.2013 р.

Предметом майбутнього позову, що заявник прохала забезпечити, є стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з подружжя за вищевказаним рішенням суду.

Заявником доведено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та фотокопіями публічного оголошення про продаж нерухомості, що існує реальна загроза відчуження ОСОБА_2 належного йому майна, що зробить неможливим у майбутньому ефективний захист прав та інтересів ОСОБА_1 та виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на її користь.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю чи частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Обґрунтованість доводів заявника та надані заявником письмові докази свідчать про достатні підстави вважати, що між сторонами дійсно існує майновий спір щодо здійснення компенсації за різницю вартості майна у частках подружжя і є необхідність негайного вжиття заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання у подальшому судового рішення, яке може бути прийнято судом за результатом вирішення такого спору між сторонами.

Враховуючи майновий інтерес заявника вразі предявлення майбутнього позову, обраний спосіб забезпечення такого позову (накладення арешту на майно та встановлення заборони на вчинення певних дій щодо арештованого майна), на думку суду, є співмірними і виправданими з точки зору втручання у право власності майбутнього відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст. 157 ЦПК України).

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 149-150, 153, 160-161 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1; особа, щодо якої вимагається вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_2, про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити в повному обсязі.

Вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на квартиру № 203 за адресою м. Полтава, вул. Чорновола, 2-б, що належить ОСОБА_2 та встановлення заборони останньому вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження та передачу вказаної квартири третім особам у користування, передачу прав на вказану квартиру, а так само й передачу в іпотеку або як спосіб виконання будь-яких зобовязань перед третіми особами.

Стягувач ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 12.04.2017 р. органом 5310, адреса зареєстрованого м/п: 36000, АДРЕСА_1)

Боржник - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_3, паспорт серії КН № 493728 виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 05.11.1997 р.; адреса зареєстрованого м/п: 36014, АДРЕСА_2).

Ухвала про забезпечення позову може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п. п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.О. Материнко