РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7414/17

пр. № 2/759/453/19

07 червня 2019 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Величко Т.О.

при секретарі судових засідань: Забелі А.В., Дудник В.В., Дрозі Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві залі суду цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа:служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, суд,-

В С Т А Н О В И В

У провадженні суду перебуває цивільна справа за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа:служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Як вбачається зі змісту основного позову, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 2014 - 2016 роках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом (без реєстрації шлюбу) та вели спільні господарські справи.ІНФОРМАЦІЯ_2 року у місті Київ, від батька - ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_2 народилася дитина - ОСОБА_4 , про що 17 грудня 2015 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, було видано Свідоцтво про народження ОСОБА_4 (бланк Серії НОМЕР_1 ) та складено відповідний актовий запис № 3241Після народження доньки ОСОБА_4 , Позивач та Відповідач мешкали разом ще деякий час та поступово відносини між ними починали погіршуватися та з весни 2016 року, сторони за спільною згодою, почали мешкати окремо, а фактичні шлюбні відносини були розірвані між ними. Сторони погодили, що Відповідач з малолітньою дитиною будуть мешкати окремо від Позивача, а тому Позивач був вимушений залишити помешкання, що на праві користування, належало Відповідачу.У листопаді 2016 р. Відповідач обмежила доступ Позивача до орендованого нею помешкання ( АДРЕСА_1 ) тим самим позбавивши останнього можливості приймати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своєю донькою - ОСОБА_4 . Всі намагання Позивача, з моменту розриву відносин, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, оскільки Відповідач перешкоджає Позивачу, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які Позивач не може нормально зустрічатися з донькою. Весь час Позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, Позивач був вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

24.08.2017 р. Службою у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації направлено засобами поштового зв`язку за адресою Відповідача лист № 1/216 від 23.08.2017 р. про запрошення ОСОБА_2 для прибуття 19.09.2017р. до Служби у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації для вирішення питання з визначення участі Позивача у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_4 . Даний лист з запрошенням від служби був отриманий Відповідачем 23.08.2017 р., що підтверджується додатком до зустрічного позову ОСОБА_2 від 14.11.2017 р. та наявний у матеріалах судової справи.

19.09.2017 року, запрошена належним чином ОСОБА_2 до Служби у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації для вирішення питання з визначення участі Позивача у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_4 - не з"явилась та про поважність причин не прибуття - не повідомила. (оригінал даного доказу міститься у матеріалах судової справи на стор. 90: лист Служби від 26.01.2018 р. з поясненнями про перенос засідання комісії у зв 'язку з неявкою матері).

09 листопада 2017 р. за адресою: АДРЕСА_2 , Позивач звернувся до ОСББ «БАЖАНА 12» з запитом про отримання від ОСББ «БАЖАНА 12» письмового підтвердження про його місце фактичного проживання.

09.11.2017 року, ОСББ «БАЖАНА 12» було складено та надано Позивачу довідку № 09/11-1 від 09.11.2017р., якою Об`єднання співласників багатоповерхового будинку «БАЖАНА 12» підтвердило місце постійного проживання Позивача за адресою АДРЕСА_3 , що відповідає адресі його реєстрації.

Того ж дня, Позивач направив до Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, звернення про обстеження умов проживання у приміщені Позивача за адресою: АДРЕСА_3 .

06.12.2017року, Службою у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, було проведено обстеження умов проживання житла за адресою: АДРЕСА_3 та складено акт обстеження умов проживання від 06.12.2017 року. Відповідно до складеного акту, Службою за результатом обстеження було встановлено наявність хороших умов проживання у житлі Позивача та наявність у обстежуваному приміщені всіх необхідних умов та благ для перебування дитини.

Однак, не визнаючи права Позивача як батька та порушуючи права власної дитини - ОСОБА_4 , Відповідач 27 березня 2017 року, направила до Святошинського районного суду м. Києва,позов до Позивача, за яким з урахуванням наступних уточнень, просила постановити рішення про стягнення з батька ОСОБА_4 , аліментів на утримання дитини в сумі 2000 грн. щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на дитину у розмірі 1350 грн., та аліменти на утримання матері дитини, в сумі 505 грн. щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною трьох років.11 січня 2018 року відбулося судове засідання з розгляду позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. Позивач усвідомлюючи нобхідність надання допомоги дитині, спрямував свої дії на першочергове задоволення інтересів дитини, та забезпечення реалізації дитиною права на повноцінне життя, утримання та належне батьківське виховання, а тому у судовому засіданні 11.01.2018 р. надав суду докази про свої можливості сплачувати аліменти на дитину в розмірі визначеному законодавством що відповідає його майновому стану та можливостям та заявлений позов до нього від ОСОБА_2 визнав частково. 11.01.2018 року Святошинським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі про стягнення аліментів, яким задоволено позовні вимоги частково, та вирішено стягувати з Позивача аліменти на утримання дитини, в сумі 1100 грн. щомісячно та аліменти на утримання матері дитини в сумі 500 грн., щомісячно. У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину було відмовлено за необґрунтованістю. 26.01.2018 та 06.02.2018 р. без очікування набрання законної сили судовим рішенням, Позивач направив електронним переказом ПАТ "УКРПОШТА" у розпорядження Відповідача грошові кошти (аліменти) на доньку ОСОБА_4 : 1600 грн. та 8000 грн. ОСОБА_2 отримала переказ 28.01.2018 та 06.02.2018 року, що підтверджується витягом про отримання коштів, однак і надалі вчиняє правопорушення по відношенню до Позивача та продовжує ствержувати про відсутність від Позивача будь яких дій для утримання доньки ОСОБА_4 .

Позивач, вавжає, що він як люблячий батько, який відповідно до моральних засад нашого суспільства та у відповідності до чинного законодавства, має із Відповідачем рівні права і обов`язки щодо ОСОБА_4 , але Відповідач чомусь нехтує його правами, порушуючи їх. Позивач має першочергове право перед іншими особами, на виховання, утримання, догляд за його донькою перед іншими людьми. Згідно положень Сімейного Кодексу України, Позивач має право на безперешкодне спілкування з донькою ОСОБА_4 та прийнятті безпосередної участі у іі розвитку. Питання виховання дитини батьки вирішують спільно, Позивач зобов`язаний брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з донькою, а Відповідач - ОСОБА_2 , та інші особи не мають права перешкоджати у спілкувані з дитиною та прийняті участі у її вихованні. Позивач дуже любе свою доньку, тому хоче особисто спілкуватися з нею. Відповідно до ст. 153, ч. 2 ст. 157 СК Позивач, як батько дитини, має на це право. Відповідач порушує не тільки його права, а й права його доньки щодо спілкування з ним. Позивач вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні доньки без залучення органів державної влади, але мати, перешкоджає йому у спілкуванні з донькою.

Згідно зустрічного позову, то позивач просить суд позбавити батьківский прав ОСОБА_1 та визначити місце проживання малолітньої дитини.

В судовому засіданні з"явився позивач за основним позовом (відповідач за зустрічним позовом) свою позовну заяву півдтримав у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач за зустрічним позовом (відповідач за основним позовом) на неодноразові виклики суду не з"являвся, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання та зворотніми повідомленнями про вручення повісток. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Третя особа - Служба у справах дітей та сім"ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації, направила до суду лист в якому просила розглядати цивільну справу без її участі. Та вказала, що підтримує висновок Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_4 та висновок про визначення способу участі у вихованні дитини.

18.05.2017 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Величко Т.О.

25.05.2017 року Ухвалою судді відкрито провадження у справі.

29.01.2018 року, 18.04.2018 року Ухвалами суду позовну заяву за основним та зустрічним позовом залишено без руху.

02.07.2018 року Ухвалою суду продовжено розгляд цивільної справи за основним та зустрічним позовом.

17.05.2019 року Ухвалою суду закінчено підготовче провадження та призначено до судового розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

У судові засідання 17.05.2019 року та 07.06.2019 року позивач, представник позивача за зустрічним позовом, які належним чином повідомлені, про що свідчить зворотні повідомлення про отримання повісток в матеріалах справи не з`явились, 17.05.2019 року представник позивача подала до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку із зацйнятістю в невідкладних слідчих діях у Військовій прокуратурі Київского гарнізону, однак суд не може брати її до уваги, оскільки документи, які б це належним чином підтверджували, до заяви не додані.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи, на вищевикладене, суд вважає за можливе залишити позовну заяву за зустрічним позовом без розгляду.

Щодо основного позову, то судом встановлено, що у 2014 - 2016 роках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом (без реєстрації шлюбу) та вели спільні господарські справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року у місті Київ, від батька - ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_2 народилася дитина - ОСОБА_4 , про що 17 грудня 2015 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, було видано Свідоцтво про народження ОСОБА_4 (бланк Серії НОМЕР_1 ) та складено відповідний актовий запис № 3241

Після народження доньки ОСОБА_4 , Позивач та Відповідач мешкали разом ще деякий час та поступово відносини між ними починали погіршуватися та з весни 2016 року, сторони за спільною згодою, почали мешкати окремо, а фактичні шлюбні відносини були розірвані між ними.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, Прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати,батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.142 Сімейного кодексу України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що згідно висновку від 01.10.2018 року № 107-40/6959 Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації встановлено за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 189-191).

Судом встановлено, що згідно висновку від 019.02.2018 року № 107-40/1152 Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації було рекомендовано визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_4

Оцінивши встановлені обставини суд вважає, що враховуючи насамперед інтереси дітей, необхідно задовольнити вимоги позивача, шляхом визначення порядку участі у спілкуванні та вихованні його дитини у спосіб визначений органом опіки та пілкування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141,142,150,157-159,171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Основний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , ІПНН НОМЕР_2 ) не перешкоджати ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПНН НОМЕР_3 ) брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити наступний спосіб участі у вихованні доньки:

- І та ІІІ субота кожного місяця з 10 год. до 18 год. (перші п"ять зустрічей в присутності матері, за її бажанням).

- ІІ та ІV середа кожного місяця з 17 год. до 19 год. (перші п"ять зустрічей в присутності матері, за її бажанням).

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , ІПНН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПНН НОМЕР_3 ) понесені судові витрати в розмірі 640 грн.

Зустрічним позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа:служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - залишити бе зрозгляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарга на рішення суду протягом 30 днів з часу його проголошення.

Суддя: Т.О. Величко