Справа № 159/892/19
Провадження № 2/159/579/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її та на неповнолітньої дитини сторін утримання,

в с т а н о в и в:

Позивач 15.02.19 р. подала до суду вказаний вище позов, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, а саме: по 6 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття; а також на її користь на її ж утримання у твердій грошовій сумі по 3 000 грн щомісячно до досягнення спільною неповнолітньою дитиною сторін сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони уклали шлюб 19.07.17 р.. За час шлюбу у сторін народилась вказана вище спільна неповнолітня дитина. У грудні 2018 р. сторони перестали проживати спільно. Спільна неповнолітня дитина сторін залишилась проживати разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно утримання на вказану вище дитину сторін не надає, на її прохання не реагує. Їй самій утруднено забезпечити дитині належне утримання, так як вона не працює, має сталий доход у вигляді щомісячної допомоги при народженні дитини, що є недостатнім. Відповідач є працездатним, працездатного віку, являється фізичною особою підприємцем, має постійне джерело доходів у розмірі понад 260 000 грн на рік, а на місяць біля 22 000 грн. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому нею розмірі. Крім того відповідач має обов`язок і по її утриманню до досягнення їх дитиною трирічного віку. Але відповідач добровільно достатньої матеріальної допомоги не надає, інших утриманців не має. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 02.04.19 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачеві копію вказаної вище ухвали про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви та з доданими до неї матеріалами надіслано у встановленому законом порядку. У розпорядженні суду є дані про отримання відповідачем вказаних вище матеріалів 07.05.19 р. за його заявою від 03.05.19 р..

21.05.19 р. відповідачем посередництвом свого представника адвоката - подано поштовій установі письмовий відзив на позову заяву, у якому зазначено, що відповідач позов визнає частково, а саме: у частині наявності у нього обов`язку по утриманню вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін, але - в сумі 813 грн на місяць, і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі розглядуваного позову до суду і до виповнення дитині повноліття. В решті позовних вимог позивача просить відмовити. Свою позицію відповідач обгрунтував тим, що необґрунтованим та безпідставним є заявлений позивачем розмір аліментів. Позивач приховала від суду ту обставину, що на його утриманні є 2 малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; його сукупний доход обмежується мінімальною зарплатою; на даний час ще 13.12.18 р. він припинив підприємницьку діяльність і має несталий доход в межах 3 500 грн на місяць; позивач не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а працює та має зарплату. Вважає за можливе сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін в розмірі по 813 грн на місяць, в решті позову просить відмовити у зв`язку з тим, що він не має матеріальної можливості надавати заявлене позивачем утримання.

23.05.19 р. позивачем отримано під розпис копію відзиву на позовну заяву з додатками.

29.05.19 р. до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву, обґрунтована тим, що з доводами відзиву відповідача на позовну заяву вона не погоджується та вважає їх такими, що не спростовують її позовних вимог. Зазначає, що їй відомо, що під час спільного проживання сторін відповідач не ніс будь - яких витрат на утримання своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Тому вважає, що відповідачем не підтверджено належно тієї обставини, що на його утриманні є вказані вище двоє неповнолітніх дітей. Щодо тієї обставини, що відповідач припинив свою підприємницьку діяльність із продажу та встановлення лобового скла і не отримує від неї доходів як фізична особа, то вважає, що це також належно відповідачем не доведено. Нею ж здобуто докази того, що відповідач, незважаючи на припинення підприємницької діяльності, продовжує провадити господарську діяльність і отримувати від цього прибуток у розмірі, що вказаний нею у позовній заяві. В ході перевірки ДФС у Волинській області встановлено, що за станом на квітень 2019 р. відповідач здійснює свою господарську діяльність самостійно. Тому вона вважає, що довідка про зарплату не спростовує її доводів і про отримання прибутків від вищевказаної діяльності. Відповідачем не спростовано її доводів у частині наявності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін та на її утримання у заявленому нею розмірі. Покликаючись на ст. 84 СК України, зазначає, що відповідач має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу у заявленому нею розмірі, так як рівень його доходів є значним і становить понад 20 000 грн в місяць.

03.06.19 р. відповідачем отримано під розпис копію відповіді позивача на відзив відповідача на позовну заяву.

За станом на 14.06.19 р. відповідачем чи його представником адвокатом не подано до суду заперечень на відповідь позивача на відзив відповідача на позовну заяву.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 19.07.17 р., сторони уклали шлюб тоді ж, актовий запис № 291.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження вказаної вище неповнолітньої дитини, сторони є батьками останньої.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується копією довідки № 388 від 13.02.19 р., виданої Дубівською сільрадою Ковельського району Волинської області.

Враховуючи довідку № 2 321 від 26.12.18 р., видану Ковельським райУПСЗН, позивач є отримувачем допомоги при народженні дитини.

Доказів на користь тієї обставини, що відповідач є ФОП та має несталий високого рівня доход, як і про розмір такого доходу, позивач суду не надала, а надані відповідачем докази про джерело та розмір його доходу спростовують доводи позивача про те, що відповідач є самозайнятим ФОП та має високого рівня доход.

Так згідно з копією інформації з Єдиного держреєстру, наданої суду відлповідачем, останній як підприємець припинив свою підлприємницьку діяльність 13.12.18 р..

Крім того згідно з копією довідки від 08.05.19 р., наданої суду відповідачем, останній працює у ФОП з 01.04.19 р. і отримав за квітень 2019 р. заробіток в сумі 3 523 грн 80 коп..

Як слідує з копії листа ГУ ДФС у Волинській області, наданого суду позивачем, дійсно, при виїзді працівників управління 22 та 26 березня 2019 р. за місцем здійснення господарської діяльності відповідачем - приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , це приміщення було зачиненим, але у подальшому відповідач за місцем свого проживання надав пояснення, що займається підприємницькою діяльністю.

Аналізуючи вказані вище докази на підтвердження факту здійснення відповідачем підприємницької діяльності та розміру доходу відповідача, суд приходить до висновку, що слід вважати доведеним те, що відповідач не є ФОП, має несталий, що ним самим не заперечується, доход, однак, у меншому розмірі, ніж той, про який заявила позивач у своїй позовній заяві. Розмір доходу відповідача від роботи у ФОП ОСОБА_7 за квітень місяць 2019 р. ним доведено, на відміну від позивача, документально та належно.

Належних доказів наявності у відповідача доходу, заявленого нею у позовній заяві та того, що відповідач є ФОП, позивач суду не надала. Доводи про отримання відповідачем фактичного доходу від здійснення підприємницької діяльності без відновлення статусу підприємця, разом з тим, не надають суду підстав для висновку про те, що крім зарплати відповідач має доход та його розмір є високим.

Та обставина, що відповідач має на своєму утриманні ще двох - окрім спільної неповнолітньої дитини сторін - неповнолітніх дітей (утриманців) - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стверджується копіями свідоцтв про народження останніх.

Суд звертає увагу на те, що позивач у своїй позовній заяві вказала, що відповідач інших утриманців не має, що дійсності не відповідає.

Доводи позивача у тій їх частині, що їй відомо, що відповідач не ніс будь - яких витрат на утримання своїх неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - не спростовують тієї обставини, що на його утриманні є вказані вище діти як неповнолітні.

Як слідує з довідки № 2 321 від 26.12.18 р., виданої Ковельським райуправлінням соцзахисту населення Ковельської РДА Волинської області, позивач є отримувачем вказаної нею держсоцдопомоги.

Разом з тим суд вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача у тій їх частині, що вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання є безпідставними з огляду на те, що остання працює та догляду за спільною неповнолітньою дитиною сторін не здійснює.

Зокрема до такого висновку суд доходить з огляду на те, що, згідно з копією довідки № 388 від 13.02.19 р., виданої Дубівською сільрадою Ковельського району Волинської області, неповнолітня дитина сторін проживає разом з позивачем; за довідкою № 2 321 від 26.12.18 р., виданою Ковельським райУПСЗН, позивач є отримувачем допомоги при народженні дитини.

Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Сторонами не надано у розпорядження суду доказів того, що маються обставини, що передбачені ст. 182 СК України і стосуються стану здоров`я сторін, їх спільної неповнолітньої дитини, неповнолітніх дітей відповідача, майнового стану спільної неповнолітніьої дитини сторін, які підлягають до врахування судом, крім вказаних вище, тобто: наявність у сторін на утриманні однієї спільної неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем; отримання позивачем держсоцдопомоги, отримання відповідачем доходу у ФОП як зарплати; наявність у відповідача двох інших неповнолітніх утриманців.

У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

А тому, з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково як в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, так і в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача як дружини, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної вище спільної неповнолітньої дитини сторін, а також на утримання самої позивача як дружини, з якою проживає спільна неповнолітня дитина сторін, у твердій грошовій сумі, однак, у розмірі, що є меншим заявленого позивачем, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановлених законодавчо.

Тому в решті позову слід відмовити.

З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 84, 180 182, 184 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ковеля Волинської області, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Ковеля Волинської області, і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії № НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 (одна тисяча) грн щомісячно, починаючи з 15.02.19 р., та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ковеля Волинської області, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Ковеля Волинської області, і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_3 НОМЕР_2 , на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з 15.02.19 р., та продовжуючи до досягнення неповнолітньою дитиною сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , віку 3 (трьох) років.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць на дитину та на дружину, а саме: в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн - допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Ковеля Волинської області, на доход держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії № НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і. н. НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , прож. за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник відповідача адвокат Філіпович Володимир Євгенійович, адреса: 43000, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 35/5.

Головуючий:І. М. Логвинюк