Провадження № 6/761/657/2019
У Х В А Л А

06 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мальцев Д.О.,

при секретарі Чугаєвій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Крайчинський Сергій Станіславович (далі по тексту - приватний виконавець) звернувся до суду із поданням, відповідного до якого просив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - боржник), шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань, покладних рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 2-8465/1.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебувають матеріали виконавчого провадження № 57020676 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2012 по справі № 2-8465/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» (далі по тексту - стягувач) суми заборгованості за кредитним договором № КФ162-07 від 27.12.2007 у розмірі 176 382, 78 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 18.01.2012 1 409 263, 20 грн.

Рішення суду набрало законної сили 27.06.2012 та підлягає обов`язковому виконанню. Так, приватним виконавцем було проведено ряд виконавчих дій, зокрема, накладено арешт та описано нерухоме майно, належне боржнику.

Боржник в добровільному порядку рішення суду не виконує, свідомо ухиляється від його виконання, хоча має реальну можливість виконати рішення суду.

З врахуванням наведеного, приватний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням, просить застосувати обмеження у праві виїзду боржника як захід забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмові заперечення з приводу подання. Зокрема, вказав, що приватним виконавцем не надано до матеріалів справи доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Положеннями п. 2 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань.

Згідно положень ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця перебувають матеріали виконавчого провадження № 57020676 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 25.10.2012 по справі № 2-8465/11 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» (далі по тексту - стягувач) суми заборгованості за кредитним договором № КФ162-07 від 27.12.2007 у розмірі 176 382, 78 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 18.01.2012 1 409 263, 20 грн.

16.08.2018 постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї неправдивих відомостей.

16.08.2018 постановами приватного виконавця накладено арешт на майно та кошти боржника.

Копії постанов направлено учасникам виконавчого провадження.

Також, приватним виконавцем було встановлено, що боржник має відкриті рахунки в банківських установах, зокрема, ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «ПІБ», встановлено відсутність інформації щодо нарахованого податковим агентом сум утриманого з них податку в ДРФО стосовно боржника, відсутність інформації стосовно отримання боржником пенсії.

17.08.2018 приватним виконавцем боржнику направлено Вимогу, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язано 06.09.2018 о 10:00 надати доступ приватному виконавцю до приміщення: квартири АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій та опису майна боржника, яку було отримано боржником.

Відповідно до Акту державного виконавця від 06.09.2018, складеного за результатами виходу виконавця за адресою: АДРЕСА_1, на дзвінки до ніхто не відповідає, двері до квартири зачинені, перед входом до будівлі знаходиться вивіска «Нотаріус». При цьому, у вказаному приміщенні, як вбачається з Єдиного реєстру нотаріусів, здійснює свою професійну діяльність приватний нотаріус.

10.09.2018 постановою приватного виконавця описано земельну ділянку, площею 0, 1637 га, що знаходиться в с. Скригалівка, Київська область, Фастівський район, що належить боржнику.

13.09.2018 приватним виконавцем направлено боржнику Вимогу, якою зобов`язано останню забезпечити 27.09.2018 о 12: 00 доступ приватному виконавцю до приміщення: квартира АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій.

Вимога надіслана учасникам виконавчого провадження.

19.09.2018 приватним виконавцем направлено учасникам виконавчого провадження Вимогу, якою зобов`язано повідомити приватного виконавця про визначення ринкової вартості земельної ділянки, яку описано постановою приватного виконавця від 10.09.2018.

Вимога надіслана учасникам виконавчого провадження.

24.09.2018 постановою приватного виконавця в присутності боржника проведено опис та арешт майна: квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що в квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дата реєстрації - 03.09.2015), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата реєстрації - 09.10.2013).

Приватний виконавець стверджує, що боржник навмисно зареєстрував у вказаній квартирі неповнолітню дитину, щоб ухилятись таким чином від виконання рішення суду.

При цьому, приватним виконавцем не надано жодного доказу на підтвердження вказаної обставини.

01.10.2018 постановою приватного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, - для визначення вартості належного боржнику нерухомого майна, а саме земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_2 та належить боржнику.

Торги з приводу реалізації зазначеного нерухомого майна не відбулись відповідно до повідомлення ДП «СЕТАМ» від 27.12.2018 № 2505/20-ПР-18 та повідомлення від 12.02.2019 № 343/20-ПР19.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, представником боржника здійснюються заходи щодо врегулювання проблемної заборгованості, що підтверджується наданими в судовому засіданні Пропозицією від 22.12.2018 та Листом-зверненням від 10.05.2019.

Так, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи не вбачається, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. При цьому, не надано виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З урахуванням викладено та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 37, 352-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспортного документа, - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: