Справа № 727/3978/19
Провадження № 2/727/935/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виступає Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виступає Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батькадо відповідача ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 02 вересня 2009 року був розірваний. На даний час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Вказує, що від спільного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Бабусею ОСОБА_6 є ОСОБА_7 .

Дитина ОСОБА_8 проживає з позивачкою та зареєстрована за її місцем проживання, вона самостійно несе усі витрати по утриманню доньки.

Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 09 січня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки.

З моменту розірвання шлюбу і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті доньки свідомо не приймає.

Позивачка вказує, що вона, як мати, має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньці ОСОБА_9 в країни: Болгарії, Туреччині, Австрії, Польщі, Німеччині, Румунії, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Крім того, донька перебуває на диспансерному обліку та потребує щорічного оздоровлення.

Зазначає, що неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини. Але кожного разу наражалась на агресивну відмову, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутись до суду.

Також, вважає, що отримання дозволу на виїзд дитини за кордон буде відповідати інтересам дитини та сприяти її оздоровленню, розвитку та вихованню.

На основі викладеного, позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період з дня набрання рішенням законної сили до 31 грудня 2019 року до країн: Болгарії, Туреччини, Австрії, Польщі, Німеччини, Румунії в її супроводі, або в супроводі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від неї до суду надійшла заява, згідно якої вона просить суд розглянути справу у її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, однак від них до суду надійшло клопотання, згідно якого просять розглянути справу у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2005 року по 02.09.2009 року, що підтверджується копією рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.06.2009 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.15).

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Бабусею ОСОБА_6 є ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 (а.с. 12).

Як вбачається з довідки про склад сім*ї від 17 серпня 2018 року (а.с.9) позивачка ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського райсуду м. Чернівці від 09 січня 2019 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки (а.с. 20-21).

Окрім того, згідно довідки Чернівецької міської дитячої поліклініки від 04.04.2019 року (а.с.17) ОСОБА_11 рекомендовано санаторно-курортне лікування.

Згідно ч.2 ст. 154 СК України, батьки мають право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 року, № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Із системного аналізу вказаних положень Закону вбачається, що дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень не є дозволом на виїзд малолітньої особи за кордон на постійне місце проживання. Тобто дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний період з визначенням його початку і закінчення.

За змістом Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

З позовних вимог вбачається, що дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_6 за межі України потрібен для можливості оздоровлення дитини, а також для духовного та фізичного розвитку дитини.

Згідно довідки Чернівецького ліцею №3 медичного профілю Чернівецької міської ради від 08.04.2019 року за №05-02/109 (а.с.22), адміністрація Чернівецького ліцею №3 медичного профілю Чернівецької міської ради повідомляє, що на період канікул плануються поїздки для учнів ліцею в такі країни: Болгарія, Туреччина, Австрія, Польща, Німеччина, Румунія.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

А тому суд вважає, що прагнення позивачки забезпечити своїй доньці моральний та духовний розвиток, зокрема шляхом перебування в іншій країні, вивчення іншої культури, мови, екскурсій, а також оздоровленні дитини, повністю відповідає вищевказаним засадам прав та інтересів дитини, а також не буде порушувати права відповідача.

При цьому, задовольняючи позов, суд виходить з того, що дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини позивачки за межі України без згоди відповідача не може бути дозволом на виїзд на постійне місце проживання дитини за межі України.

Згідно ст.ст.7, 150, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

На підставі вищенаведених положень законодавства України, враховуючи обставини справи та інтереси неповнолітньої ОСОБА_6 , враховуючи позицію представника служби у справах дітей, зважаючи на необхідність періодичних виїздів дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про необхідність надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на період з дня набрання рішенням законної сили до 31 грудня 2019 року до країн Болгарії, Туреччини, Австрії, Польщі Німеччини, Румунії в супроводі позивачки, або в супроводі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є рідною бабусею ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 150, 154, 155 СК України, ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Винести заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору виступає Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за межі України до наступних країн: Болгарії, Туреччини, Австрії, Польщі, Німеччини, Румунії, в супроводі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , або ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з дня набрання рішенням законної сили до 31 грудня 2019 року включно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 19 червня 2019 року.

СУДДЯ: