РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача Рубель О.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Рубель О.М. в судовому засіданні збільшенні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у заяві про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Авангард» заборгованість згідно договору №7-237 від 16 березня 1998 року за основним боргом в розмірі 8176 грн., пеню в розмірі 59270 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 243,43 грн.

Представник відповідача Дяденчук А.І. в судовому засіданні позовні вимоги відповідача не визнав, посилаючись на те, що ТОВ «БК «Авангард» не є правонаступником МКП «Авангард» з яким ОСОБА_2 уклав договір №7-27 від 16 березня 1998 року, та відповідно до ТОВ «БК «Авангард» не перейшли обов`язки, які визначені договором. Просив суд відмовити в задоволені позову.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:.

Як було встановлено в судовому засіданні, 16 березня 1998 року між ЗАТ "Авангард та ОСОБА_2 було укладено договір №7-237, за умовами якого ЗАТ "Авангард", як основний власник споруди гаражного комплексу за адресою м. Рівне, вул. Є.Коновальця,7а забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а власник гаража-стоянки щомісячно до 15 числа своєчасно сплачує кошти за експлуатацію місця-стоянки в гаражному комплексі на поточний рахунок товариства за надані послуги та дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу.

Відповідно до статуту Закритого акціонерного товариства «Авангард», яке створене на підставі установчого договору від 18 березня 1997 року, ЗАТ «Авангард є правонаступником МКП «Авангард».

Правонаступником ЗАТ «Авангард» згідно статуту, затвердженого установчими зборами засновників від 29 серпня 2011 року, є ТОВ «Компанія Авангард»,

01 жовтня 2009 року між ТОВ «Компанія Авангард» та ТОВ «БК «Авангард» було укладено договір купівлі-продажу цілого гаражного комплексу в м.Рівне по вул.Є.Коновальця, 7а, в якому знаходиться гараж АДРЕСА_1 стоянка АДРЕСА_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2

01 квітня 2013 року між ТОВ "Компанія Авангард" та ТзОВ "Будівельна компанія «Авангард" було укладено договір про відступлення права вимоги.

В укладеному 01 квітня 2013 року договорі про відступлення права вимоги між ТОВ"Компанія Авангард" та ТОВ "Будівельна Компанія Авангард" зазначено, що первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за договором № 7-237 від 16 березня 1998 року, укладеним між первісним кредитором та ОСОБА_2 .

Згідно п.1.1. договору від 01 квітня 2013року ТОВ «БК «Авангард» одержало право вимоги від ОСОБА_2 належного виконання усіх зобов`язань за договором від 16 березня 1998 року №7-237.

Згідно п.1.2 договору від 01 квітня 2013 року окрім передачі права вимоги оплати за наданні послуги за зобов`язанням за договором №7-237 до ТОВ «БК «Авангард» перейшло право вимоги стягнення усіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договором від 16 березня 1998 року.

Відповідно до п.4.2 договору від 16 березня 1998 року №7-237, реорганізація МКП «Авангард», а також зміна власника не є підставою для змін умов чи розірвання чинного договору.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на неукладеність, фіктивність та недійсність вказаних вище договорів, відсутність у позивача права вимоги, оскільки зазначені відповідачем обставини неодноразово досліджувалися судами та отримали відповідну правову оцінку, про що свідчать рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2013 року у справі № 2-5359/11, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 червня 2014 року у справі № 569/5958/14-ц, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року у справі № 569/20740/14-ц, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 червня 2016 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року у справі № 569/5665/15-ц, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року, залишено без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 14 лютого 2017 року, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року у справі № 569/9293/16-ц, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 червня 2015 року, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року, постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №569/20740/14-ц.

Постановою Верховного Суду у справі №569/20740/14-ц від 16 травня 2018 року встановлено, що позивач ТОВ «БК «Авангард» належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, а саме забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження, водопостачання, каналізації, телефонізації та системи пожежогасіння. Натомість, відповідач ОСОБА_2 порушує умови договору, не сплачуючи передбачені ним платежі.

Крім того, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2019 року по справі №569/3349/19 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТзОВ «Компанія Авангард», третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ТзОВ «Будівельна компанія Авангард» про розірвання договору №7237 від 16 березня 1998 року, що укладений між малим колективним підприємством «Авангард», правонаступником якого являється ТзОВ» Компанія Авангард» та ОСОБА_2 Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 травня 2019 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2019 року залишено без змін.

Як зазначено в Постанові Рівненського апеляційного суду від 23 травня 2019 року по справі №569/3349/18, доводи апелянта про те, що саме ТОВ «Компанія Авангард» є зобов`язаною стороною з надання послуг за договором №7-237 від 16 березня 1998 року не заслуговують на увагу, оскільки такою стороною являється ТОВ «БК «Авангард» до якої на підставі договорів купівлі-продажу цілого гаражного комплексу в м.Рівне по вул.Є.Коновальця, 7а та від 01 жовтня 2009 року та про відступлення права вимоги від 01 квітня 2013 року перейшло право вимоги за основним договором. Доказів того, що третьою особою надання послуг не здійснюється, або здійснюється неналежним чином, що зазначається як підстава для його розірвання, стороною позивача не надано, так як і не надано доказів, що ним такі послуги не отримуються.

Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено ті обставини, що у ОСОБА_2 є зобов`язання перед ТОВ «БК «Авангард» на підставі договору про відступлення права вимоги між ТОВ «Компанія Авангард» та ТОВ «БК «Авангард», що підтверджує правомірність вимог нового кредитора.

Таким чином, позивач належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, а саме забезпечує експлуатацію гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження, водопостачання, каналізації, телефонізації та системи пожежогасіння.

Однак відповідач ОСОБА_2 не виконує належним чином умови договору та не сплачує кошти за надані послуги.

Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України,порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Всупереч умовам договору № 7-237 від 16 березня 1998 року та наведеним нормам закону відповідачем порушено строки сплати за надані послуги.

Згідно заяви про збільшення позовних вимог станом на 16 січня 2019 року заборгованість відповідача за договором № 7-237 від 16 березня 1998 року становить 8176 грн., сума пені за період за період з 16 грудня 2016 року по 16 січня 2019 року становить 59270,26 грн.

Надані позивачем калькуляції собівартості послуг по обслуговуванню гаражного комплексу, відповідно до яких розрахована оплата за договором № 7-237, відповідачем жодними доказами не спростовані. Доказів на підтвердження доводів ненадання позивачем послуг щодо утримання належної йому гараж-стоянки відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не спростовано наявність заборгованості за надані послуги за вище вказаний період.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахованої пені до 15000 грн.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку здійсненого позивачем загальний розмір 3% річних від простроченої суми боргу за період з 16 грудня 2016 року по 16 січня 2019 року становить 243,43 грн.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що вимоги ТзОВ «Авангард» частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення частково в частині стягнення з відповідача заборгованості згідно договору №7-237 від 16 березня 1998 року за основним боргом в розмірі 8176 грн., пені в розмірі 15000 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 243,43 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» (місцезнаходження: м.Рівне, вул.Є.Коновальця, 7а, ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» заборгованість згідно договору №7-237 від 16 березня 1998 року за основним боргом в розмірі 8176 грн., пеню в розмірі 15000 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 243,43 грн.

В задоволенні інших позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Авангард» понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.