Ухвала

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 601/2590/15-ц

провадження № 61-48513ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2018 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2018 року наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень визнано судом неповажними. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених недоліків, попереджено про наслідки невиконання вимог ухвали. Заявнику необхідно було звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, в якій навести належні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази, що їх підтверджують.

Копію ухвали суду від 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримала 25 лютого 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

4 березня 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, в якій зазначила підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 серпня 2016 року та ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року.

На підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 надано копії виписок із медичної карти хворого щодо її стаціонарного лікування у періоди з 5 по 13 липня 2017 року, з 14 по 25 липня 2017 року, з 17 серпня 2017 року по 3 вересня 2017 року та з 23 квітня 2018 року по 3 травня 2018 року, копію виписки з медичної карти амбулаторного хворого і копію довідки Тернопільської університетської лікарні від 2 травня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, заяву про усунення недоліків касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України).

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду після закінчення строків, установлених законодавством, і підстави, наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні заявником касаційної скарги й не виправдовують значний пропуск процесуального строку на її подання.

Надані копії виписок із медичної карти хворого щодо стаціонарного лікування ОСОБА_1 , не свідчать про наявність особливих і непереборних обставин, які б виправдали пропуск строку значної тривалості, та підтверджували поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною третьою статті 394 ЦПК України визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз тексту ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 рокусвідчить, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи і оскаржувану ухвалу постановлено у присутності заявника. Таким чином, ОСОБА_1 була обізнана про те, що апеляційним судом переглядається рішення суду першої інстанції, ухвалене за результатами розгляду її позову до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та визнання недійсним договору дарування.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 рокув цій справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 8 листопада 2016 року.

Виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження, заявником не обґрунтовані.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34,).

З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана до Верховного Суду поза межами встановленого строку на касаційне оскарження, суд на підставі частини третьої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 8 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко