Провадження № 2/727/230/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Меренчук Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України звернулись до суду з позовом про відшкодування щкоди в порядку регресу до відповідача ОСОБА_1

Позивач посилається на те, що 05.12.2016 року в м. Чернівці сталась дорожньо-транспортна подія за участю транспортного засобу марки «Renault» д.н.з.СЕ 1161 ВІ під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки «ВАЗ» д.н.з. 38054ВЕ під керуванням відповідача ОСОБА_1 та внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказують, що постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.01.2017 року винним у настанні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 При цьому, звертають увагу суду на те, що всупереч вимогам п.21.1 ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахованою не була.

Позивач зазначає, що 21.12.2016 року власник пошкодженого транспортного засобу марки «Renault» д.н.з.СЕ 1161 ВІ ОСОБА_3 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №7368/4, виконаного оцінювачем ОСОБА_4 від 16.01.2017 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault» д.н.з.СЕ 1161 ВІ, з урахуванням зносу становить 153820,86 грн., вартість послуг аварійного комісара складає 1300,00 грн.

Стверджують, що 23.03.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 100000,00 гривень на користь власника пошкодженого автомобіля НОМЕР_1, що підтверджується платіжним дорученням №2398рв від 23.03.2017 року, та, таким чином, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 101 300,00 гривень.

На основі викладеного позивач просить суд постановити рішення згідно якого, стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 101300,00 гривень та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте до початку розгляду справи від нього надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність без застосування технічних засобів, вимоги позову не визнає.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що 05.12.2016 року приблизно о 19:00 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103» д.н.з. 38054ВЕ в м.Чернівці на перехресті вулиць ОСОБА_5 та вул.Каспрука, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Мегане» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, та в подальшому автомобіль «ВАЗ 2103» допустив наїзд на залізну огорожу, автомобілі частково пошкоджені, чим вчинив правопорушення, передбачене ст..124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується копією постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23.01.2017 року по справі №727/10267/16-п, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.17). Вказана постанова суду набрала законної сили 02.02.2017 року.

Згідно полісу №АК/1029948 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ СК «Уніка» (а.с.62).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 застрахованою не була.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований транспортний засіб марки «Renault Megane» д.н.з.СЕ 1161 ВІ, був пошкоджений та згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 16.01.2017 року (а.с.18-55), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу марки «Renault Megane» д.н.з.СЕ 1161 ВІ, визначена за витратним підходом, складає 153820,86 грн.

На підставі вимог ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідно до заяви водія транспортного засобу ОСОБА_3 від 21.12.2016 року (а.с.10) та наказу №2398 від 21.03.2017 року (а.с.60), згідно платіжного доручення №2398рв від 22.03.2017 року ОСОБА_3 виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. (а.с.61).

Після виплати страхового відшкодування МТСБУ звернулись до відповідача ОСОБА_1 із претензією про відшкодування витрат, понесених МТСБУ, в добровільному порядку, однак відповідачем вказана вимога позивача була проігнорована (а.с.64).

Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

При цьому п.38.1. ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону.

Як закріплено п.33.1.4 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п.п.«а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про стягнення витрат на залучення аварійного комісара, так як стягнення витрат на послуги аварійного комісара не передбачено чинним законодавством, оскільки ці витрати не віднесені до фактичних витрат, що були сплачені потерпілому, а є наслідком виконаних робіт.

Крім того, умови та порядок провадження діяльності аварійних комісарів, які з'ясовують причини настання страхового випадку та визначають розмір збитків відповідно до Закону України «Про страхування», визначені Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №8 від 05 січня 1998 року, відповідно до ст.ст.2, 5 якого, аварійний комісар - особа, яка з'ясовує причини настання страхового випадку та визначає розмір збитків і відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Нацкомфінпослуг та діяльність аварійного комісара щодо з'ясування обставин і причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків провадиться на підставі договору із страховиком.

Відповідно до ст.ст.16, 17 зазначеного Типового положення на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

За вимогами п.п.18, 19, 20 Типового положення аварійний комісар, який складає аварійний сертифікат, несе персональну відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у ньому і такий сертифікат підписується аварійним комісаром, що з'ясував обставини і причини настання страхового випадку, і завіряється штампом.

Аварійний сертифікат складається у двох примірниках, один з яких видається страховику (страхувальнику), а другий зберігається в аварійного комісара.

Матеріали справи не містять аварійного сертифікату, складеного відповідно до зазначеного положення, а містять звіт авто товарознавчого дослідження, складений спеціалістом автотоварознавцем, внаслідок чого підстав для стягнення витрат на залучення аварійного комісара суд не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_1, на користь Моторного (транспортного) страхового Бюро України в порядку регресу витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 100 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст.993, 1166, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.3, п.22.1 ст.22, п.33.1.4 ст.33, п.38.1. ст.38, п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст..ст.10-13, 76-83, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () завдану шкоду в сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України () суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 15 лютого 2019 року.

СУДДЯ: