справа №619/5026/18
провадження №2/619/376/19
Рішення

іменем України

11 лютого 2019 року

м.Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №619/5026/18,

ім'я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

вимоги позивача: про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Виклад позиції позивача.

17.12.2018 позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить встановити факт її постійного проживання з матір'ю ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1, та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,9433га для ведення товарного сільгоспвиробництва, розташовану на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №259 від 30.11.2004, її мати ОСОБА_3 на підставі розпорядження Дергачівської РДА від 07.05.2004 №152 є власником земельної ділянки площею 6,9433га розташованої на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області. За життя її мати ОСОБА_3 07.04.2008 склала заповіт, відповідно до якого належну їй зазначену вище земельну ділянку заповідала відповідачу по справі - ОСОБА_2. Відповідач по справі в установлений законом термін спадщину не прийняв, так як разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини він не проживав, заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав. Вона тривалий час з 2008 року по день смерті проживала з матір'ю, вели спільне господарство та здійснювала догляд. З метою оформлення права власності на спадкове майно вона звернулась до нотаріальної контори, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документи, що підтверджують факт прийняття спадщини в порядку, встановленому чинним законодавством нотаріусу не подані.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

18.12.2018, на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 11.01.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.02.2018.

Відповідач у підготовче засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивач у підготовче засідання не з'явилася, в наданій заяві представник просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст.200 ЦПК України встановлено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як передбачено 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом установлено, що земельна ділянка, яка розташована на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області площею 6,9433га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на праві власності належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого на підставі розпорядження Дергачівської райдержадміністрації від 07 травня 2004 року №152, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №259 від 30.11.2004, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, про що мається копія вищезазначеного державного акту ( а.с.4).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.7).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

07.04.2008 ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Маренич Г.П., відповідно до якого належну їй зазначену вище земельну ділянку заповідає ОСОБА_2 (а.с.5).

Частинами 1,2 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв та на неї не претендує, про що надав відповідну заяву до суду.

Враховуючи викладене, має місце спадкування за законом.

У відповідності до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач, як донька померлої, являється спадкоємцем першої черги за законом, факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.10).

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З листа завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Козелько Т.М. від 24.01.2019 №179/01-16 вбачається, що після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкова справа не заводилася, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24.01.2019 №54863986. Заповіт від імені ОСОБА_3 був посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Маренич Г.П. 07.04.2008 за №1492, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24.01.2019 №54863996.

На момент смерті ОСОБА_3 позивач проживала разом зі спадкодавицею за однією адресою, однак не була зареєстрована разом з нею.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.23 Постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з Інформації Світличненської сільської ради Золочівського району Харківської області від 09.06.2016, ОСОБА_1 похоронила свою матір ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2. З 15 квітня 2008 року і на день її смерті проживали разом за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство та здійснювала догляд за нею по день її смерті (а.с.13, 14).

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Враховуючи викладене, позивач вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї.

Відповідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як роз'яснено в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 01.08.2017 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що документи, підтверджуючі факт прийняття спадщини в порядку, встановленому чинним законодавством нотаріусу не подані (а.с.12).

В п.10 Постанови Пленуму ВССУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, ст.129-1 Конституції Українисуди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1з матір'ю ОСОБА_3, померлою ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 6,9433га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім'я) сторін:

позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1;

відповідач: ОСОБА_2: ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя І. М. Нечипоренко