Провадження №2/242/192/19
Справа №239/363/17
РІШЕННЯ

Іменем України

03 вересня 2019 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

За участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3 , представника позивача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 , -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником нерухомого майна, а саме будівель і споруд, торгівельних павільйонів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач надає в оренду за цільовим призначенням нерухоме майно для розміщення торгівельних місць та функціонування міського ринку. Відповідач для здійснення торгівельної діяльності з 01.10.2015 року по 06.04.2017 року без правових підстав зайняв павільйон № НОМЕР_1 у першому ряді. Позивач у жовтні 2015 року запропонував відповідачу узгодити правовідносини по використанню нерухомого майно, а саме укласти договір оренди. Відповідач в свою чергу від підписання договору відмовився. Рішенням Новогродівського міського суду від 20.06.2016 року у справі №239/687/15-ц позовні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача звільнити торгівельний павільйон задовольнив. Відповідачем не здійснено добровільного повернення торгівельного павільйону, тому павільйон був звільнений та прийнятий комісією, що створена позивачем у квітні 2017 року. На підставі ст.ст. 1212-1214 ЦК України вважає, що відповідач безпідставно користувався та володів торгівельним павільйоном, а також зберігав у себе майно кошти за оренду торгівельного павільйону. Просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 32734,00 грн. та судові витрати.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно з пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Подальший розгляд даної справи здійснюється за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_5 заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 , який є його рідним братом, є власником ринку, що знаходиться у м. Новогродівка Донецької області. ОСОБА_1 здійснив реконструкцію ринку і надавав торгову площу в оренду підприємцям для здійснення діяльності. У 2015 року його брат самостійно укладав договори оренди та брав плату за оренду павільйонів. П`ять осіб відмовлялись укладати договори оренди з ОСОБА_1 та сплачувати плату за оренду у розмірі 360 грн. від розміру площі павільйону щотижня. Плата за оренду приміщення не підвищувалась за весь період, але підприємці не сплачували оренду приміщення. Добровільно звільнити павільйон відмовлялись. Зазначив, що павільйон в оренду ОСОБА_2 надав він, а договір був підписаний ОСОБА_1 .. Також, зазначав, що він був свідком коли ОСОБА_2 відмовилась від підписання договору оренди. ОСОБА_2 покинула павільйон добровільно, після рішення суду про, що складено було акт прийому передачі павільйону.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що вона є приватним підприємцем та здійснює свою діяльність на ринку у м. Новогродівка Донецької області. У період 2015 року із власником ринку укладались договори оренди після того, як ремонт був завершений. Умовами договору передбачалось сплата оренди у розмірі 360 грн. за тиждень. Умови договору оренди були для всіх однакові. У жовтня 2015 року була свідком під час запропонування ОСОБА_2 укласти договір оренди, яку суму повинна була сплачувати ОСОБА_2 за договором оренди їй не відомо. Хто надав ОСОБА_2 для підписання договір оренди їй не відомо.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.11.2017 року відкрито провадження по справі та призначено у справі судове засідання.

З`ясувавши думку учасників справи, допитавши свідків, дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є власником будівель і споруд, а саме торгівельного павільйону А?-1, м`ясоконтрольна станція А-1, вбиральня У-1, складські приміщення - Д?-1, Д??-1, Д???-1, паркан N?, замощення -1, та земельна ділянка на якій розташовані будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18770549 від 12.05.2008 року, рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 25.04.2008 року, яке набрало законної сили 05.05.2008 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №52390633, сформованого 01.02.2016 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №441284 від 01.07.2009 року.

Той факт, що ОСОБА_1 надає в оренду нежитлові приміщення, а саме павільйони, за адресою: АДРЕСА_1 , сторони не оспорюють.

Позивач у 2016 року звернувся до Новогродівського міського суду Донецької області із позовом, у тому числі до ОСОБА_2 , про витребування майна з незаконного володіння, стягнення збитків.

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 20.07.2016 року позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано зокрема ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом звільнення торгівельного павільйону № НОМЕР_1 ряд №1 на території Новогродівського міського ринку в м.Новогродівка, АДРЕСА_2 ) АДРЕСА_1 , від товару, речей обладнання, тощо, протягом десяти днів, з дня набрання законної сили рішення по справі. В частині позовних вимог про стягнення збитків відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення збитків, суд виходив з того, що позивачем не було надано яких небудь документів, що підтверджують договірні відносини між ним та відповідачами (договір оренди павільйонів, тощо), на підставі яких позивач вимагати ці збитки, та не обґрунтована сама сума збитків, а саме ціна оренди за місяць, запропонована до укладання договору.

Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 20.07.2016 року було оскаржено відповідачами в частині витребування майна з незаконного володіння. Позивач ОСОБА_1 рішення суду в частині відмови позовних вимог щодо стягнення збитків не оскаржував.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.10.2016 року рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 20.07.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2017 року рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 20.07.2016 року і ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04.10.2016 року залишено без змін.

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 20.07.2016 року і ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.10.2016 року, залишеними без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2017 року, встановлено зокрема, що ОСОБА_2 займає спірний павільйон на території Новогродівського ринку з жовтня 2015 року, право власності на який не має. Дані обставини відповідно до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 займала спірний павільйон на території Новогродівського ринку з жовтня 2015 року, право власності на який не має.

Сторони не узгодили між собою порядок надання спірного павільйону в оренду. Договору між сторонами про оренду нежитлового приміщення не укладалося. Тобто, сторони між собою не узгодили умови і розмір орендної плати.

Позивач скористався своїм правом та його позовні вимоги в частині витребування майна з незаконного володіння задоволено.

На час розгляду справи нежитлове приміщення перебуває у володінні власника ОСОБА_1 Актом прийому передачі торгівельного павільйону від 06.04.2017 року, комісія у складі п`яти осіб прийняла вказане приміщення.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1, ч.2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом обґрунтував свої вимоги тим, що у відповідача із часу використання чужого майна виник й обов`язок укласти договір оренди на спірне торгівельне приміщення, який вона не виконала, а отже без законних підстав використовувала та володіла торгівельним павільйоном, а також зберігала у себе майно - кошти за оренду торгівельного павільйону. Тобто, обґрунтував свої вимоги положеннями глави 83 ЦК України, що регламентують кондикційне зобов`язання, яке виникає з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди торгівельним павільйоном, відносини з фактичного користування ним без укладеного договору оренду та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Отже, ОСОБА_2 , як фактичний користувач належним ОСОБА_1 торгівельним павільйоном, яка без достатньої правової підстави за рахунок власника цього нерухомого майна (торгівельного павільйону) зберегла у себе кошти, які мала заплатити за користування ним, зобов`язана повернути ці кошти власнику нерухомого майна на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Факт відсутності правової підстави у ОСОБА_2 користуватись належним позивачу торгівельним павільйоном № НОМЕР_1 ряд № 1 на території Новогродівського міського АДРЕСА_3 в м.Новогродівка, встановлено рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 20 липня 2016 року у справі № 239/687/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про витребування майна з незаконного володіння, стягнення збитків, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04 жовтня 2016 року.

Зазначені обставини не заперечувались.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування торгівельним павільйоном за відсутності укладеного договору, збільшила вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Збереження відповідачем грошових коштів, які мали б бути нею сплачені позивачу в якості орендної плати, відбулось за рахунок останнього, оскільки він є власником торгівельного павільйону, тобто мало місце безпідставне збагачення відповідача, а відтак остання зобов`язана сплатити ОСОБА_1 грошові кошти безпідставно збережені внаслідок безоплатного користування.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пропонував ОСОБА_2 укласти договір оренди нежитлового приміщення від 01 жовтня 2015 року № 27, предметом якого є нежитлове приміщення ряд № 1, павільйон № НОМЕР_1 площею 25 кв.м., розташоване на території ринку з продажу продовольчих та непродовольчих товарів за адресою : АДРЕСА_1 , та п. 5.1 . якого було визначено розмір орендної плати 1850 грн. щомісячно.

Зазначений договір відповідач відмовилась підписати.

Факт користування відповідачем вказаним торгівельним павільйоном № НОМЕР_1 , ряд № 1, розташованим на території ринку з продажу продовольчих та непродовольчих товарів за адресою : АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2015 року встановлено судовим рішенням у справі № 239/687/15-ц.

Разом з тим, суд бере до уваги надані відповідачем дозвіл на розміщення об`єкту виїзної торгівлі в м.Новогродівка №13 від 23 серпня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Новогрордівської міської ради, рішення виконавчого комітету Новогродівської міської ради №179 від 23.11.2016 року «Про надання дозволу на розміщення об`єктів виїзної (виносної) торгівлі в м.Новоргодівка, дозвіл на розміщення об`єкту виїзної торгівлі в м.Новогродівка №20 від 23 листопада 2016 року, виданого виконавчим комітетом Новогрордівської міської ради, дозвіл на розміщення об`єкту виїзної торгівлі в м.Новогродівка №26 від 18 січня 2017 року, виданого виконавчим комітетом Новогрордівської міської ради, договір оренди нежитлового приміщення від 22 лютого 2017 року укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_2 , та вважає що починаючи з 23 серпня 2016 року відповідач вже не користувалась спірним приміщенням.

Складання акту прийому - передачі торгівельного павільйону від 06 квітня 2017 року комісією у складі п`яти осіб, яким вони прийняли вказане приміщення не свідчить користування відповідачем павільйоном до 06 квітня 2017 року.

Враховуючи, що сторонами було погоджено розмір плати за користування торгівельним павільйоном, який становив 360 грн. на тиждень та відповідачем за період з 09.11.2015 року по 15.11.2015 року, погоджуючись із визначеним розміром, сплатила зазначену суму за користування торгівельним павільйоном, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 12 листопада 2015 року №4, суд дійшов до висновку, що саме з цієї суми необхідно виходити при визначенні розміру коштів, які мала заплатити ОСОБА_2 за користування торгівельним павільйоном.

Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем у жовтні 2015 року за користування торгівельним павільйоном сплачено 206 грн.

Таким чином, за період з 01 жовтня 2015 року по 23 вересня 2016 року розмір коштів, який зберігала у себе ОСОБА_2 , не виконуючи обов`язок зі сплати за користування належним позивачу майном, становить 16354 грн. (360 грн. х 47 тижнів) - (206 грн. + 360 грн.) = 16354 грн.).

Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підлягають стягненню кошти, які вона неправомірно утримує, у сумі 16354 грн., за таких обставин позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 327 грн. 35 коп. покласти на відповідача, пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. З урахуванням вказаних вимог закону з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 178 грн. 67 коп. (16354/32734)*100%=50%; 327,35*50% =178,67 грн.).

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти в сумі 16354 (шістнадцять тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок та у відшкодування витрат по сплаті судового збору 178 (сто сімдесят вісім) гривні 67 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.09.2019 року.

Суддя В.І.Капітонов