З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
спр. № 336/2531/19
пр. № 2/336/2199/19
м. Запоріжжя 17 вересня 2019 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Запорізька регіональна біржа нерухомості, про визнання права власності,
Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом за яким просить суд, визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання сторони не явилися. При цьому позивач просив розглядати справу без його участі.
Відповідач про причини своєї неявки не повідомив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
У порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
25 лютого 1994 року між позивачем та відповідачем через Запорізьку регіональну біржу нерухомості був укладений договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , вказаний договір зареєстрований Запорізькою регіональною біржею нерухомості, що підтверджується копією вказаного договору, але в нотаріальному порядку вказаний договір купівлі-продажу не посвідчений.
На підставі вказаного договору 01.03.1994 року Запорізьким бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію та зареєстровано право власності на вищевказану квартиру за позивачем, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 01.03.1994 року.
На теперішній час позивач вирішила розпорядитись належною їй часткою спірного житлового будинку, але у зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально їй було роз`яснено, що вказаний договір являється неукладеним і за ним у позивача не виникло права власності на придбане майно, а тому відмовлено в укладенні договору відчуження зазначеного майна.
Згідно вимог ч.1 ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У відповідності із ст.15 Закону України «Про товарні біржі» від 10.12.1991 року, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які були зареєстровані на біржі.
Реєстрація Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на вересень 1995 року не суперечила чинному законодавству.
Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затв. наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998р. № 121, передбачала серед правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, договори міни, зареєстровані біржею.
Таким чином, суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними і обґрунтованими.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , третя особа Запорізька регіональна біржа нерухомості (місце знаходження: вул.. Тюленіна, 7, м. Запоріжжя), про визнання права власності.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.
Суддя П.В. Зарютін