Справа № 729/1226/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

представника позивача Світлицького А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Національне газетно-журнальне видавництво" про стягнення заробітної плати і санкцій за час затримки, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» про стягнення заробітної плати і санкції за час затримки, уточнюючи позовні вимоги просить стягнути з ДП «Національного газетно-журнального видавництво» 179101,20 грн. заборговності, з яких: 36576,00 грн. невиплаченої заробітної плати (різниця між посадовим окладом, гарантованим законодавством, та фактично виплаченим розміром за період з 01.05.2016 по 31.12.2016); 142525,20 грн. - середній заробіток за весь час затримки в порядку ст. 117 Кодексу законів про працю України. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у період з 16.02.2016 по 31.12.2016 він працював в Державному підприємстві «Національне газетно-журнальне видавницво» на посаді заступника головного редактора редакції журналу «Пам`ятки України: історія та культура» з посадовим окладом у розмірі 3698 грн.

Розмір його посадового окладу, як заступника головного редактора державного або комунального друкованого засобу масової інформації встановлюється на рівні посадового окладу заступника міністра Міністерства культури України, яке згідно зі свідоцгвом про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації від 01.06.1994 (дублікат серія НОМЕР_1 видано 11.07.2012) є засновником (співзасновником) друкованого засобу масової інформації.

06 квітня 2016 року затверджено Постанову Кабінету Міністрів України № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців в 2016 році», яка набрала чинності з 01.05.2016 та діяла до 18.01.2017. Цією постановою встановлено розміри посадових окладів на постах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів.

Так, Схемою посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 встановлено, що розмір посадового окладу керівника самостійного управління складає 8270 гривень.

Фактично ж, розмір посадового окладу складав 3698 грн., що на 4572 грн. менше від суми, що підлягала оплаті.

Беручи до уваги дату набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців в 2016 році» - з 01.05.2017. то заборгованість з оплати заробітної плати у розмірі посадового окладу склала: 8 міс. * 4572,00 грн. - 36576,00 грн

Сума штрафних санкцій, передбачених ст. 117 Кодексу законів про працю України, розраховується наступним чином:

Дата його звільнення - 28.04.2017.

Розмір його посадового окладу на момент звільнення 8200,00 грн. на місяць.

Середньоденна заробітна плата складає: 8200,00 грн. (лютий 2017 року) + 8200,00 грн. (березень 2017 року): 42 робочі дні за два місяці (20 робочих днів у лютому 2017 року та 22 робочі дні у березні 2017 року) = 390,48 грн.

Період не виплати належної частки заробітної плати з 01.05.2017 по 17.10.2018 (день підготовки позову)- 365 робочих зднів.

Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день подачі позову складає: 390,48 грн. * 365робочі дні = 142525,20 грн.

Вважає, що несвоєчасне здійснення перерахунку та невиплата заробітної плати в повному обсязі порушує його права на належну оплату праці в повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову , посилаючись на те ,що позивач цілком зрозуміло ухиляється від заперечень стосовно Установчої угоди від 23.04.1994 р., де Міністерство культури України відповідно до статті 1.2 зобов`язалося фінансувати фонд заробітної плати (в т. ч. гонорар) працівників редакції журналу «Пам`ятки України: історія та культура». Державне підприємство не може нести додаткових зобов`язань наданих третіми особами щодо виплат, які не передбачені статутними та іншими внутрішніми документами підприємства.

Відповідно до діючого штатного розпису 2016 року, який затверджує на підприємстві ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» засновник друкованого видання Міністерство культури України (копія додається), яким встановлено посадовий оклад позивача. Заробітна плата позивачу виплачувалась повністю у відповідності до штатного розпису у строки визначеними чинним законодавством. Позивач не заперечує в позовній заяві факту того, що йому не виплачувалася заробітна плата згідно затвердженого штатного розпису на 2016 року. Розмір окладів визначений вказаним штатним розписом, повністю відповідає вимогам та умовам як чинного трудового законодавства так і Колективного договору (копія додається), де стороною підписантом була первина профспілка членом якої був позивач. Окрім того, вказана обставина підтверджується підписами позивача як головного редактора на Табелях обліку робочого часу за вказаній в позовній заяві у цей період, (копії додаються). Таким чином, Державне підприємство в межах своєї статутної діяльності, керуючись штатним розписом, колективним договором та чинним трудовим законодавством повністю виконало свої зобов`язання щодо виплат по заробітній платі позивачу. Окрім цього, зазначають, що з 01.01.2016 року вступив в дію Закон України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації». Трудовий колектив редакції журналу «Пам`ятки України: історія та культура» визначилися відповідно до частин 1 та 5 статті 2 та частини 2 пункту 1 статті 3 Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації». Трудовий колектив редакції визначився з тим, що буде здійснювати реформування у другому етапі та у спосіб реформування - шляхом перетворення редакції її трудового колективу у суб`єкт господарювання із збереженням назви, цільового призначення, мови видання і тематичної спрямованості друкованого засобу масової інформації. Рішення трудового колективу редакції вже прийняті у відповідності закону та оформлені належним чином, що засвідчує Протокол №7Загальних зборів трудового колективу редакції журналу «Пам 'ятки України: історія та культура» від 30 березня 2016року. Разом з тим, у позовній заяві не зазначено про надання вказаного договору про правонаступництво. Позивач не надав його суду та не посилається на нього. Таким чим, слід дійти висновку, що Міністерство культури України вийшло із співзасновників редакції журналу «Пам`ятки України: історія та культура» при чому ним було ліквідовано заборгованість із заробітної плати або відсутність такої заборгованості визнано позивачем як одним із співзасновників вказаного ЗМІ. Цей суттєвий факт дає можливість встановити взаємовідносини між засновниками і трудовим колективом редакції під час і після реформування журналу «Пам`ятки України: історія та культура».

З огляду на всі викладені пояснення позивача щодо його вимог до ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» немає жодних юридичних обставин і фактів про встановлення будь-якої заборгованості по заробітній платі у період із 16.02.2016 по 31.12.2016 рік, коли ОСОБА_1 займав посаду заступника головного редактора редакції журналу «Пам`ятки України». Всі наявні документи фактажу того, що заробітна плата виплачувалася відповідно до затвердженого штатного розпису на 2016 рік та наданих коштів на виплату заробітної плати засновником, а саме Міністерством культури України, додаємо додатками. Більш того, зазначаємо, що офіційних скарг щодо заборгованості по заробітній платі та невідповідності суми оплати згідно КЗпП від позивача не поступало впродовж двох років.

Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, у якій вказує, що у рамках відзиву, відповідачем визнано (не спростовано) факти: роботи позивача в ДП на посаді заступника головного редактора редакції журналу «Пам`ятки України: історія та культура»;нарахування та виплат заробітної плати позивачу, її невиплати у визначені позивачем розмірах й строки (з підстав, що зазначені відповідачем, зокрема начебто відсутністю зобов`язання виплат заробітної плати у заявлених розмірах, неналежної зобов`язаної сторони тощо). Жодного заперечення щодо зазначених фактів відзив не містить.Згідно записів трудової книжки (наявні в матеріалах справи) прийняття на роботу позивача здійснювалось саме ДП «Національне газетно-журнальне видавництво», що означає наділення даної юридичної особи статусом роботодавця (власника чи уповноваженого ним органу) з усіма правами та обов`язками у трудових правовідносинах, в тому числі й щодо своєчасного нарахування й виплати заробітної плати. Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання роботодавцем обов`язків щодо виплати заробітної плати. Відповідачем не наведено доказів, що спростовують трудові правовідносини з позивачем. Надані документи про нараховані позивачу виплати, підтверджують факт обліку робочого часу відповідачем на підприємстві на зайнятій посаді. Трудова книжка позивача та надані відповідачем відомості не містять інформації про нарахування заробітної плати іншою, ніж відповідач особою. Таким чином, наведені доводи підтверджують вірність висновку про належність відповідача. Невиконання тією чи іншою особою своїх зобов`язань, як на це вказує відповідач, не спростовує обов`язку роботодавця своєчасно здійснювати виплату заробітної плати у визначених згідно законодавства України розмірах, адже право на оплату праці гарантовано Конституцією України та є безумовним.В рамках досудового вирішення спору, позивач неодноразово звертався до відповідача з питання здійснення виплат. Відповідачем в жодний спосіб не вчинено дій, що можуть вказувати на виконання обов`язку роботодавця. Матеріали справи містять приклад звернення адвоката до відповідача - використовуючи формальні підстави для ненадання відповіді (замість копії адвокатського ордеру, надано його оригінал) на адвокатський запит, позивачу відмовлено в наданні інформації. Повторно направлений адвокатом запит взагалі проігноровано відповідачем (його посадовими особами). Системне ігнорування відповідачем заяв (звернень) позивача з питань, що власне вже є предметом судового спору, дає підстави для висновку - вираження позиції про неналежність відповідача, ігнорування відповіді на запити, фактична невиплата заробітної плати є свідомим затягуванням вирішення даного питання, що у випадку продовження матиме підстави для ініціювання питання про винесення окремої ухвали на адресу керівника підприємства. Адже, ухилення від виплати заробітної плати, згідно з КЗлПУ, Закону України «Про оплату праці» є підставою для притягнення посадової особи до відповідальності.

Матеріали справи не містять доказів невиконання Міністерством культури України своїх обов`язків співзасновника. Рівно, як не містять матеріали справи і доказів того, що відповідач вживав відповідних та вичерпних заходів щодо приведення штатного розпису ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на 2016 рік у зв`язку з набуттям чинності Постанови Кабінету Міністрів України № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців в 2016 році», яка набрала чинності 3 01.05.2016. При цьому, стан виконання будь-ким з засновників своїх зобов`язань є предметом іншого спору і на захист чи порушення прав позивача жодним чином не впливає.Відповідач у своєму відзиві на позов безпідставно та бездоказово стверджує, що «...позивач цілком зрозуміло ухиляється від заперечень Установчої угоди від 23.04.1994 р...». По-перше, позивач взагалі не знає і не повинен нічого знати про жодну установчу угоду, оскільки не був ніколи її стороною, а отже навіть теоретично ухилятися від заперечень щодо такої угоди. На чому ґрунтується твердження відповідача про «цілком зрозуміле ухиляння» з матеріалів справи і з самого відзиву не випливає. По-друге, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», відносини між засновниками друкованого засобу масової інформації, а також співзасновниками-підприємцями щодо його заснування та діяльності визначаються установчим договором, який укладається між ними відповідно до чинного законодавства України. Установчим договором передбачається розподіл між співзасновниками обов`язків щодо виробничого, фінансового та матеріально-технічного забезпечення діяльності створюваного ними друкованого засобу масової інформації. Спори, що виникають між співзасновниками при укладанні, виконанні та розірванні установчого договору, вирішуються в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Матеріали справи не містять доказів, що вказують на:

а) доведення відповідачем до Міністерства культури України відомостей про розмір грошових коштів, що підлягають виплаті;

б) ініціювання відповідачем вирішення співзасновниками питання невиплат;

в) повідомлення відповідачем позивача про необхідність звернення до Міністерства

г) відношення позивача до співзасновників, що є обов`язковою умовою для захисту позивачем своїх прав в порядку ст. 9 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні».

Надана копія установчої угоди регулює утворення та діяльність журналу «Пам`ятки України: історія та культура» в рамках організаційних заходів. Не є предметом регулювання даної угоди правовідносини працівника (позивача) й ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» (відповідач). Відповідач вкотре наголошує, що предметом доказування в даній справі є обставини, що підтверджують заявлені вимоги - виплата заробітної плати у повному обсязі. Угода, предметом регулювання якої є організаційні питання того чи іншого видання не доводить й не спростовує підстав позову. Посилання відповідача у відзиві на норми цивільного права є помилковим, оскільки подана до суду позовна заява та вимоги, викладені в ній, ґрунтуються виключно на нормах трудового права і не регулюються положеннями про виконання договірних зобов`язань. Відтак, висновок про неналежність відповідача є необгрунтованим, а подані на його підтвердження докази - неналежними, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування у справі. Відповідач у відзиві, як на один з доказів своєї позиції, зазначає, що «...позивач не заперечує в позовній заяві факту того, що йому не виплачувалася заробітна плата згідно затвердженого штатного розпису на 2016 рік». Однак, такі доводи є, м`яко кажучи, дивними хоча б тому, що у позовній заяві, згідно норм ст.175 ЦПК України, не повинно бути зазначено «заперечень», як того вимагає відповідач. Заперечення можуть надаватися сторонами у відзиві, відповіді на відзив, запереченнях, поясненнях, але не у позовній заяві. Крім того, слід звернути увагу суду, що штатний розпис, як стверджує сам відповідач, затверджено на 2016 рік, тобто з 01.01.2016, і щодо періоду з 01.01.2016 до 01.05.2016 у позивача жодних доводів та претензій не міститься. Однак, починаючи з 01.05.2016 оклади працівників засобів масової інформації повинні були змінитися в силу закону, що є обов`язком роботодавця, якого він не дотримався під час використання праці позивача. Саме недотримання законодавства під час нарахування заробітної плати в період з 01,05.2016 по 31.12.2016 і є предметом позову та розгляду справи судом.

Щодо реформування засобу масової інформації.

Посилання відповідача на обставини реформування редакції журналу «Пам`ятки України: історія та культура» та вимоги Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих засобів масової інформації» знову ж-таки викликають здивування і не спростовують відсутність трудових відносин між позивачем та відповідачем.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 16.02.2016 по 31.12.2016 працював в Державному підприємстві «Національне газетно-журнальне видавницво» на посаді заступника головного редактора редакції журналу «Пам`ятки України: історія та культура».

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

З урахуванням того, що відповідач не здійснив з позивачем належного розрахунку при звільненні, то вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати заробітної плати у розмірі посадового окладу 8 міс. * 4572,00 грн. - 36576,00 грн. відповідає встановленим обставинам справи та підлягає задоволенню.

Щодо іншої частини позовних вимог стосовно стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, то суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Сума штрафних санкцій, передбачених ст. 117 Кодексу законів про працю України, розраховується наступним чином:

Дата його звільнення - 28.04.2017.

Розмір його посадового окладу на момент звільнення 8200,00 грн. на місяць.

Середньоденна заробітна плата складає: 8200,00 грн. (лютий 2017 року) + 8200,00 грн. (березень 2017 року): 42 робочі дні за два місяці (20 робочих днів у лютому 2017 року та 22 робочі дні у березні 2017 року) = 390,48 грн.

Період не виплати належної частки заробітної плати з 01.05.2017 по 17.10.2018 (день підготовки позову)- 365 робочих зднів.

Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день подачі позову складає: 390,48 грн. * 365робочі дні = 142525,20 грн.

Суд не бере до уваги позицію відповідача про відсутність грошових зобов`язань перед позивачем, у зв`язку із виконанням іншою особою умов угоди про припинення трудового договору, оскільки чинне законодавство України визначає обов`язок саме роботодавця провести остаточний розрахунок при звільненні працівника і не вказує на можливість його проведення іншою особою, у випадку якщо роботодавець продовжує свою діяльність як юридична особа.

Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 1791 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства "Національне газетно-журнальне видавництво" про стягнення заробітної плати і санкцій за час затримки задовольнити.

Стягнути з ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» на користь ОСОБА_1 36 576,00 грн.- невиплаченої заробітної плати, 142 525,20 грн. - середній заробіток за весь час затримки, а всього стягути 179101 (сто сімдесят дев`ять тисяч сто одну) гривню 20 коп.

Стягнути з ДП «Національне газетно-журнальне видавництво» в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1791,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Бойко