ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/9610/18

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/239/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Висоцької Н.В., Кузюри Л.В.,

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_2,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

прізвище судді: Коверзнев В.О.; місце ухвалення рішення: м.Чернігів,

дата складання повного тексту рішення: 26 листопада 2018 року,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.02.2012 року у сумі 13518,93 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 звернулася до позивача для отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву №б/н від 06.02.2012 року, за якою отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого станом на 12.07.2018 року виникла заборгованість у сумі 13518,93 грн., з яких: 3068,16 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 9714,10 грн. - нараховано пені, штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 619,95 грн. (процентна складова).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовивлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, недостатньо повне дослідження письмових доказів та дійсних обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало належні та допустимі докази в розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України, а саме: кредитний договір підписаний особисто позивачем; розрахунок заборгованості станом на 12.07.2018 року, який підтверджує сплату відповідачем за користування кредитом у період з 25.04.2012 року по 26.05.2015 року; довідку про зміну кредитного ліміту та строк дії картки; виписки по кредитному рахунку, відповідно до якого відповідачу надано кредитний ліміт у розмірі 300 грн., яким він користувався, а саме: знімав грошові кошти в банкоматі, сплачував за користування кредитом, здійснював переказ грошових коштів.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пред'явлений позов не підтверджується належними та беззаперечними доказами.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з такого.

У справі встановлено, що 06.02.2012 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої остання, ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявила бажання оформити на своє ім'я платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом в 700 грн. (а.с.12).

У тексті вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_2 погодилася із тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов'язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їхніми змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua.

Як свідчить довідка АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 за кредитним договором в цей же день було видано кредитну картку з терміном дії до листопада 2015 року з номером НОМЕР_2. В подальшому, 03.08.2015 року відповідач отримала іншу кредитну картку за номером НОМЕР_3 з терміном дії до вересня 2018 року.

Виписка по рахунку ОСОБА_2 підтвердужє, що в період з 06.02.2012 року по 12.07.2018 року включно, картка використовувалась як засіб здійснення платежів та зняття готівки за рахунок коштів позикодавця, часткове погашення кредиту.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим АТ КБ «ПриватБанк», станом на 12.07.2018 року заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.02.2012 року становить 13518 грн. 93 коп., з яких: заборгованість за відсотками 3068 грн. 16 коп., заборгованість за пенею 9714,10 грн., штрафи 1119 грн. 95 коп.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент його змінити (зменшити або збільшити).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову (п. 2.1.1.7.6).

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Суд також звертає увагу на те, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Саме договір приєднання мав місце у справі, що розглядається: підписавши анкету-заяву, відповідач погодилась з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також підтвердила, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, з договором про надання банківських послуг та згодна з його умовами. Відповідач зобов'язалася виконувати вимоги Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанку.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про недоведеність факту укладення з відповідачем договору про надання банківських послуг.

Отже, факт укладення кредитного договору з відповідачем шляхом отримання позичальником кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом, є доведеним.

З наданої банком виписки по основній картці ОСОБА_2 за період з 06.02.2012 року по 12.07.2018 року вбачається, що позичальником у зазначений період проводилось зняття готівкових коштів та часткове погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.02.2012 року, що підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними.

Із розрахунку заборгованості та виписки по кредитному рахунку, наданого позивачем, вбачається, що ОСОБА_2 використовувала кредитні кошти, останній платіж на погашення відсотків було здійснено 26.02.2015 року в сумі 109,57 грн. (а.с.8-9), сума заборгованості за відсотками за користування кредитом становить 3068,16 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом із тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими вимоги позову про необхідність стягнення на користь позивача заборгованості за пенею та штрафом (фіксована частина та процентна складова).

Цивільно-правова відповідальність-це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, отже, заявлені банком в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Вказане відповідає правовій позиції, що висловлена Верховним Судом України 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Таким чином, апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» належить задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 лютого 2012 року у сумі 3068,16 грн. У задоволенні решти позову необхідно відмовити з вищезазначених підстав.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 999,50 грн. у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2018 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) 3068 (три тисячі шістдесят вісім) грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 лютого 2012 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) судовий збір в сумі 999 (дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання

Судді