Дата документу 11.06.2019 Справа № 2-920/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 2-920/11

Провадження №22-ц/807/1800/19

Запорізькій апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 грудня 2011 року в справі за позовом прокурора Запорізького району Запорізької області, правонаступником якого є Запорізька місцева прокуратура №2, в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року прокурор Запорізького району Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі ПАТ «РОДОВІД БАНК» із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви зазначав, що 14.02.2011 р. до прокуратури району надійшло звернення представника ПАТ «РОДОВІД БАНК» стосовно пред`явлення позову в інтересах ПАТ «РОДОВІД БАНК» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки 99,9% статутного капіталу належить державі в особі Міністерства фінансів України.

Перевіркою встановлено, що 23.11.2007 р. між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 34.2/СЖ-029.07.2, згідно із яким надано позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді кредитної лінії на загальну суму 39 600 доларів США строком по 23.11.2010 року, процентна ставка 15% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 23.11.2007 р., відповідно до умов якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав та станом на 25.11.2010 р. має заборгованість: прострочена заборгованість за кредитом -39594,49 доларів США, прострочена заборгованість по процентам -12113,59 доларів США, пеня -68323,80 доларів США.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 25.11.2010 року складає 120031,88 доларів США, що за курсом за курсом НБУ становить 952 897,09 грн.

07.10.2010 року на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направлено листи - претензії з вимогою до 07.11.2010 року повернути суму кредиту за кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитом, суму нарахованої пені, проте відповідачами жодних дій по погашенню заборгованості не здійснено.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором №34.2/СЖ-029.07.2 від 23.11.2007 року в розмірі 120 031,88 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.11.2010 року становить 952 897,09 грн; судові витрати стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 19 грудня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» суму заборгованості в розмірі 952 897,09 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 823 грн.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 25 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 грудня 2011 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, в строк встановлений ч.4 ст. 287 ЦПК України, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, позов залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що: в матеріалах справи під час ухвалення заочного рішення суду був відсутній договір поруки; позивачем не надано жодного документального підтвердження, що реальною валютою кредиту був долар США, а саме відсутній відповідний касовий документ про видачу кредиту в іноземній валюті; позивачем пропущено строк позовної давності на момент звернення до суду із позовом щодо всіх непогашених позичальником сум щомісячних платежів до 10.03.2008 року, а також суми пені (неустойки), нараховані банком до 10.03.2010 року, про пропуск строку позовної давності відповідачка не могла заявити в суді першої інстанції, оскільки не була належним чином повідомлена про розгляд справи; також розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, про що відповідачка також не мала змоги заявити в суді першої інстанції.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що в цій справі відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в спірних правовідносинах.

Від керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що в матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_1 про надання згоди на отримання її чоловіком кредиту, прокурором позов пред`явлено в межах строку позовної давності та за наявності підстав для представництва ПАТ «РОДОВІД БАНК», в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення судових повісток, в тому числі і на ім`я ОСОБА_1 ..

Від ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «РОДОВІД БАНК» надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якому зазначено про те, що апелянтом не доведено незаконність рішення суду першої інстанції, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення - залишити без змін.

ОСОБА_1 приймає участь в судовому засіданні через свого представника.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлений про місце та час розгляду справи згідно до вимог ст..ст.128,130 ЦПК України. Причини неявки не повідомив ( а.с.252,257).

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Встановлено, що 23.11.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» було укладено кредитний договір № 34.2/СЖ-029.07.2, згідно із яким надано позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді кредитної лінії на загальну суму 39 600 доларів США строком по 23.11.2010 року, процентна ставка 15% річних (а.с.13-14).

В матеріалах справи наявна копія нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 23.11.2007 року про надання згоди її чоловіку ОСОБА_2 на отримання кредиту у будь-якій сумі та на передачу в іпотеку наступного майна: будинку, житлового АДРЕСА_1 , ВАТ «РОДОВІД БАК» (а.с.134/зворот).

Також, згідно із заявою ОСОБА_1 , наданою ВАТ «РОДОВІД БАНК» 23.11.2007 року, вона надала згоду на отримання її чоловіком ОСОБА_2 кредиту на споживчі цілі під заставу жилого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у ВАТ «РОДОВІД БАНК» в сумі 39 600 доларів США на 36 місяців зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Своїм підписом на заяві ОСОБА_1 засвідчила, що з умовами кредитного договору ознайомлена (а.с.135).

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 укладено договір поруки від 23.11.2007 р., відповідно до умов якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором (а.с.135/зворот - 136).

Таким чином, матеріалами справи спростоване твердження відповідачки щодо її необізнаності про укладення кредитного договору ОСОБА_2 ..

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язався забезпечити погашення в повному обсязі одержаної суми кредитів за кредитною лінією, вказаною в п. 1.1 цього договору не пізніше 23 листопада 2010 року, шляхом внесення готівкою чи перерахування свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.2 цього договору.

Пунктом 4.2 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 23 листопада 2010 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Факт надання кредитних коштів у вигляді кредитної лінії, а також користування відповідачем вказаними коштами підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_2 в АТ «РОДОВІД БАНК», наданою за період з 23.11.2007 року по 25.11.2010 року (а.с.18-24).

Згідно із розрахунком заборгованості станом на 25 листопада 2010 року загальна сума заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором становить 120 031,88 доларів США, що еквівалентно 952 897,09 грн, та складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 39 594,49 доларів США; простроченої та поточної заборгованості за процентами - 12 113,59 доларів США; пені - 68 323,80 доларів США (а.с.8).

Згідно із п. 5.1 кредитного договору у разі недотримання позичальником умов цього договору банк має право вимагати дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, а також звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 23 листопада 2007 року.

Відповідно до п. 5.4 кредитного договору у разі дострокового стягнення кредиту банк має право встановити конкретний строк його погашення, про що повідомляє позичальника за 3 (три) робочі дні.

В матеріалах справи наявні листи-претензії ПАТ «РОДОВІД БАНК» №№132-11/1175 та 132-11/1176, направлені 07 жовтня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із вимогами в строк до 07.11.2010 року достроково повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та суму нарахованої пені станом на 01.10.2010 року (а.с.9-12).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Направивши вимогу про повне погашення заборгованості від 07.10.2010 року та встановивши строк погашення заборгованості за кредитним договором - 07.11.2010 року, банк змінив строк дії договору саме до цієї дати.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення боржнику та поручителю вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів та пені після цієї дати задоволенню не підлягають.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Таким чином, право позивача нараховувати проценти за кредитом, а також неустойку припинилося зі спливом строку кредитування - 07 листопада 2010 року, а тому починаючи із зазначеної дати ПАТ «РОДОВІД БАНК» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом та пеню, а відтак позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та пенею, нарахованих за період з 07 листопада 2010 року по 25 листопада 2010 року, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.553, ч.1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя

Встановлено, що на забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 23.11.2007 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 уклали договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором( а.с.160-161)

В матеріалах справи міститься копія договору поруки, яка засвідчена представником АТ «РОДОВІД БАНК» адвокатом Топоріною Л.М..

Як вбачається зі змісту довіреності №36 від 02.01.2019 року адвокат Топоріна Л.М.. ( а.с.162) уповноважена представляти інтереси банку, зокрема, в місцевих загальних судах, з усіма правами, які надані позивачеві, відповідачеві, третій особі. Для цього їй надається право подавати позови, будь-які інші процесуальні документи, посвідчувати своїм підписом справжність копій (фотокопій) документів, виписок/витягів з них, які направляються( надаються) Банком в суди.

Чинність договору поруки на час вирішення даного спору , відповідачами не спростовано.

З мотивів, викладених вище , колегія суддів приходить до висновку, що позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника солідарно з поручителем .

Знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Як в заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі відповідачкою вказувалося на те, що внаслідок неналежного повідомлення судом про час та місце судового розгляду справи, її було позбавлено права надати заяву про застосування строку позовної давності до ухвалення судом рішення.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

У частині четвертій статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Цивільний процесуальний кодекс України в редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції, передбачав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 224).

Відповідно до частини другої статті 6 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про час і місце розгляду своєї справи.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша та друга статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції).

Відповідно до частини п`ятої статті 74 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу.

Відтак, під час розгляду справи у суді першої інстанції належним доказом вручення судової повістки, відправленої поштою, було, зокрема, повідомлення про вручення рекомендованого листа.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про час та дату судового засідання, призначеного на 19.12.2011 року, за результатом якого було ухвалено заочне рішення.

Розглянувши справу у заочному порядку, судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 224 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи), якою передбачено, що заочний розгляд справи проводиться за наявності даних про повідомлення відповідача належним чином про місце та час розгляду справи.

В заяві про перегляд заочного рішення суду відповідачка вказувала, що не була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду.

Проте, суд першої інстанції в ухвалі від 25 лютого 2019 року доводи відповідачки та матеріали справи належним чином не дослідив та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа №200/11343/14-ц, провадження 14-59/18), згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідачка, яка не була належним чином повідомлена судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брала участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про можливість застосування строку позовної давності при перегляді судового рішення, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (стаття 258 ЦК України).

Прокурор Запорізького району Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі ПАТ «РОДОВІД БАНК» 10.03.2011 року, а банком було змінено строк дії кредитного договору шляхом направлення досудової вимоги про повне погашення заборгованості 07.11.2010 року, отже вказаний позов в частині дострокового повернення суми кредиту та нарахованих відсотків поданий позивачем з дотриманням діючого законодавства, тому підстав для відмови в позові в зв`язку із пропуском строку позовної давності в цій частині суд не знаходить.

Однак, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 68 323,80 доларів США банком нарахована за період з 11 грудня 2008 року по 24 листопада 2010 року. Позов подано до суду 10.03.2011 року (а.с.1).

Отже, з урахуванням встановленого ч. 2 ст. 258 ЦК України, річного строку позовної давності до вимог про стягнення пені, стягненню підлягає пеня за період з 10.03.2010 по 07.11.2010 року в розмірі 37 861,38 доларів США (пеня нарахована на тіло кредиту + пеня нарахована на відсотки відповідно до розрахунку банку, з урахуванням дострокової вимоги про повернення кредиту).

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності необхідно було відраховувати за кожним щомісячним платежем окремо не приймаються колегією суддів, оскільки умовами кредитного договору від 23.11.2007 року не передбачено окремих зобов`язань, які б деталізували обов`язок позичальника повернути борг частинами та які б передбачали самостійну відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Таким чином, виходячи із розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи станом на 07.11.2010 року сума заборгованості за простроченим кредитом складає 39 594,49 доларів США, сума заборгованості за відсотками складає 10 763,04 доларів США; пеня за період з 10.03.2010 по 07.11.2010 року складає 37 861,38 доларів США, а всього 88 218,91 доларів США, що з урахуванням курсу НБУ на 07.10.2010 року - 7,9099 грн за 1 долар США, складає 697 802,76 грн.

За вказаних обставин, на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового про задоволення позовних вимог частково, а саме: про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 697 802,76 грн.

Твердження апеляційної скарги про доцільність застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, якою передбачено зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення є безпідставним, оскільки сума заборгованості за кредитом, яка складає 39 594,49 доларів США та процентами за користування кредитним коштами -10 763,04 доларів США; не перевищує розмір пені, яка визначена апеляційним судом у межах річного строку - 37 861,38 доларів США.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність повноважень прокурора для представництва інтересів ПАТ «РОДОВІД БАНК» колегія суддів вважає їх безпідставними.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті 45 ЦПК України, в редакціях на час звернення із позовом, передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відтак, звернення із позовом прокурора в інтересах держави в особі ПАТ «Родовід Банк», 99,9% статутного капіталу якого на той час належало державі в особі Міністерства фінансів України, відповідало вимогам зазначених вище нормативно-правових актів.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На час звернення прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі ПАТ «РОДОВІД БАНК»із вказаними позовними вимогами сплату судового збору було врегульовано Декретом Кабінету Міністрів України №7-93 від 21 січня 1993 року «Про державне мито», у відповідній редакції, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 якого розмір судового збору складав 1 відсоток ціни позову, але не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає 1 700 грн.

Відповідно до вимог п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір», зі змінами внесеними згідно із Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду дорівнює 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що у вказаній справі відповідає 2 550 грн.

Колегією суддів зауважується, що цивільним процесуальним законодавством України не передбачено солідарне стягнення судових витрат, як помилково визначено в рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вимоги пропорційності, а саме задоволення позовних вимог на 73% (697 802,76 грн замість 952 897,09 грн) з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь держави судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 241 грн, по 620,50 грн з кожного, а з ПАТ «РОДОВІД БАНК» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення суду та апеляційної скарги в розмірі 1247,05 грн (а.с.114, 170).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 19 грудня 2011 року в цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту:

Позовні вимоги прокурора Запорізького району Запорізької області, правонаступником якого є Запорізька місцева прокуратура №2, в інтересах держави в особі публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК»заборгованість за кредитним договором №34.2/СЖ-029.07.2 від 23 листопада 2007 року в розмірі 697 802 грн 76 коп. (шістсот дев`яносто сім тисяч вісімсот дві гривні 76 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі по 620 грн 50 коп. ( шістсот двадцять гривень 50 копійок) з кожного з кожного.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1247 грн 05 коп.(одну тисячу двісті сорок сім гривень 05 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова