Справа № 496/1532/19
Провадження № 2/496/1161/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Дранікова С.М.

при секретарі - Кузьміній О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 в якому просить суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 2 грудня 1997 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори (реєстровий №2-2299) позивачу на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В належній позивачу квартирі прописаний, але не проживає її чоловік ОСОБА_4 . На адресу позивача, постійно надходять листи від банку та колекторських компаній, тому позивачка побоюється за те, що за борги відповідача може бути накладено стягнення на її майно. Відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з лютого 2018 року. За вказаних обставин позивач вважає, що має всі права на звернення до суду із позовом про визнання ОСОБА_3 таким що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка є власницею квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Калашніковою Н.М. 02.12.1997 року, серії ААК №115198, зареєстрованого в реєстраційну книгу за №25 ст. 173 Р-6528 від 23.12.1997 року.

Згідно довідки наданої виконавчим комітетом Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області за №1086 від 29.03.2019 року ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , також за даною адресою зареєстровані: чоловік ОСОБА_5 ; донька ОСОБА_6 , 2008 року народження; син ОСОБА_7 , 2016 року народження.

Відповідно до акту від 29.03.2019 року складеного депутатом Біляївської міської ради, ОСОБА_8 , засвідченого секретарем Біляївської міської ради Борисенко Л.В., встановлено, що фактично в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 зі слів сусідів не проживає за місцем реєстрації з лютого 2018 року, його особистих речей при огляді не виявлено. Вказаний акт підписано депутатом міської ради ОСОБА_8 та жителями м. Біляївка: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).

Як встановлено матеріалами справи, позивач є власницею квартири, в якій зареєстрований відповідач.

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Підстави для визнання члена сім`ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до позовних вимог позивача та наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає в квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності.

Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в квартирі за місцем реєстрації відповідачем суду не подано.

З урахуванням викладеного, досліджених по справі доказів, встановлених обставин справи, суд вважає, що позивачем доведено наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що позбавлений права користування жилим приміщенням та позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя С.М. Драніков