Головуючий суду 1 інстанції - Максименко О.Ю.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 409/1275/18
Провадження № 22-ц/810/531/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Авалян Н.М., Дронської І.О.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк»"

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 червня 2019 року у складі судді О.Ю. Максименко в смт. Білокуракине Луганської області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит в обґрунтування яких вказав, що між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі ПАТ "Державний ощадний банк України") та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 248700,00 грн. зі сплатою 16 % річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, строком на 180 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15.09.2028 року.

Згідно п.п.2.4.2. - 2.4.3.,3.3.3. кредитного договору позичальник зобов`язувався проводити погашення кредиту щомісячно не пізніше останнього робочого дня кожного місяця рівними частинами в сумі 1389,39 грн. та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань.

В якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором був укладений договір поруки № 1 від 16.09.2013 року з ОСОБА_2 , згідно якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього.

Позивач свої зобов`язання виконав. В порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 01.06.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 467941,51 грн., яка складається з: 236168,36 грн. - борг за кредитом; 151161,81 грн. - відсотки за користування кредитом з 01.08.2014 по 31.05.2018 року; 20802,93 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати кредиту з листопада 2014 року по травень 2018 року; 47629,62 грн. - інфляційні втрати банку за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з серпня 2014 року по травень 2018 року; 3697,98 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 03.11.2014 року по 31.05.2018 року, 8480,81 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.08.2014 року по 31.05.2018 року.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року , яка складає 467941,51 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 червня 2019 року заявлені вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 на користь ПАТ Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк заборгованість за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року станом на 01.06.2018 року у розмірі 452309,10 грн., яка складається з: 236168,36 грн. - борг за кредитом; 135529,40 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 23.01.2018р.; 20802,93 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з листопада 2014 р. по травень 2018 р.; 47629,62 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з серпня 2014 р. по травень 2018 р.; 3697,98 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014р. по 31.05.2018р.; 8480,81 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 31.05.2018р., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6784,68 грн., а всього 459093 (триста дев`яносто шість тисяч двадцять чотири) грн. 78 коп.

У задоволенні заявлених вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року за відсотками за користування кредитом за період з 23.01.2018р. по 01.06.2018р. в розмірі 15632,41 грн. відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ПАТ "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати частково рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 червня 2019 року в частині відмови у стягненні процентів за користуванням кредитом з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 в розмірі 15 632,41 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав оцінки тому, що відповідно до п.3.9.2 договору про іпотечний кредит сторони передбачили умови щодо дострокового повернення кредиту протягом 60 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Строк, передбачений п.3.9.2. кредитного договору починає відлічуватися від дати вручення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту. Позичальник не отримав вимогу про дострокове повернення кредиту та не знав про її наявність. Суд першої інстанції не врахував вказані обставини та дійшов хибного висновку, що банк не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом з 23.01.2018 року.

В судове засідання представник ПАТ "Державний ощадний банк України" не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. В заяві, яка надійшла на адресу Луганського апеляційного суду 12 вересня 2019 року просив справу розглядати без участі представника банку.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені у відповідності до ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливим розглядати справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги ПАТ "Державний ощадний банк України" оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні заявлених вимог про стягнення процентів за користуванням кредитом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 15 632,41 грн. за період з 23.01.2018 року по 01.06.2018 року.

Рішення суду в частині стягненняв солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк заборгованості за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року станом на 01.06.2018 року у розмірі 452309,10 грн., яка складається з: 236168,36 грн. - борг за кредитом; 135529,40 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 23.01.2018р.; 20802,93 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з листопада 2014 р. по травень 2018 р.; 47629,62 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з серпня 2014 р. по травень 2018 р.; 3697,98 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014р. по 31.05.2018р.; 8480,81 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 31.05.2018р., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6784,68 грн. не оскаржується учасниками справи, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині відмови у стягненні процентів за користуванням Кредитом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 15 632,41 грн. за період 23.01.2018 року по 01. 06.2018 року.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог позивачу про стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками в розмірі 15 632,41 грн. за період 23.01.2018 року по 01. 06.2018 року,суд першої інстанції виходив з того, що 23.01.2018 року позивачем направлено відповідачу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту, тому позивач не мав права нараховувати відповідачеві відсотки за кредитом за договором № 981 після 23 січня 2018 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що 16.09.2013 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №981, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 248700,00 грн. зі сплатою 16% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався готівкою одноразово в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця нерухомого майна, строком на 180 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15.09.2028 року для придбання об`єкта нерухомості за договором купівлі - продажу.

Відповідно до п.п. 2.4.2 - 2.4.3, 3.3.3 Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісяця, не пізніше останнього робочого дня місяця, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1389,39 грн., сплачувати нараховані банком проценти на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної договором в період з дати отримання кредитних коштів до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором № 981 від 16.09.2013 року між ОСОБА_1 , ПАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1 від 16.09.2013 року, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №981 від 16.09.2013 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом заборгованість у розмірі 467941, 51 грн., з якої 236168,36 грн. - борг за кредитом; 151161,81 грн. - відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014р. по 31.05.2018р.; 20802,93грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати кредиту з листопада 2014 р. по травень 2018 р.; 47629,62 грн. - інфляційні витрати за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з серпня 2014 р. по травень 2018 р.; 3697,98 грн. - три проценти річних за прострочення сплати кредиту за період з 03.11.2014 року по 31.05.2018 рік ; 8480,81 грн. - три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 31.05.2018 рік.

Позивач 23.01.2018 року на адресу боржника ОСОБА_1 направив вимогу про дострокове повернення кредит та на адресу поручителя ОСОБА_2 направив вимогу про усунення порушень. Вказані вимоги відповідачами не отримані.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту. Відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України).

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Не направлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

Про належність виключно позивачу права вибору позивачем способу захисту, передбаченого законом або договором зроблено правовий висновок в постанові Верховного Суду від Саме таких висновків про застосування відповідних норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду України у Постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц.

Право на судовий захист не позбавляє суб`єктів правовідносин можливості досудового врегулювання спорів. Це може бути передбачено цивільно-правовим договором, коли суб`єкти правовідносин добровільно обирають спосіб захисту їхніх прав.

Колегія суддів вважає, що заслуговує на увагу довід апеляційної скарги, що позичальник не отримав вимогу та фактично не знав про її наявність, що унеможливлює застосування вимог п. 3.9.2.Кредитного договору протягом шестидесяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від Банку, і фактично досудове врегулювання спору проведено не було, то Банк шляхом звернення до суду із позовом реалізував своє право на судовий захист на власний розсуд, оскільки право вибору передбаченого законом або договором способу захисту належить виключно позивачу.

Суд, виходячи лише із наявності рішення банку від 10.01.2018 року про дострокове повернення кредиту, не взяв до уваги погоджене сторонами у п. 3.9.2 Кредитного договору як право банку вимагати дострокового повернення кредиту у разі невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором, так і особливий порядок такого виконання - протягом шестидесяти календарних днів з дня одержання такої вимоги банку.

Оскільки визначальним для застосування вказаного пункту є саме дата одержання вказаної вимоги банку, то колегія суддів зауважує, що суду не надано належних доказів, які б підтверджували як факт направлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту за Кредитним договором, так і її отримання відповідачем ОСОБА_1 у порядку та на умовах, передбачених п. 3.9.2 вказаного договору.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд під час прийняття оскаржуваного рішення припустився неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

На підставі викладеного, відповідно до вимог п. п. 1 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року за відсотками за користування кредитом за період з 23.01.2018 року по 01.06.2018 року в розмірі 15632, 41грн.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір у розмірі 2881, 50 грн. (а.с.122). З відповідачів на користь позивача належить до стягнення сума судового збору 1440, 75 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 03 червня 2019 року в оскаржуваній частині стосовно відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року за відсотками за користування кредитом за період з 23.01.2018 року по 01.06.2018 року в розмірі 15 632, 41 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким заявлені вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року за відсотками за користування кредитом за період з 23.01.2018 року по 01.06.2018 року в розмірі 15 632, 41 грн. задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», кредитну заборгованість за договором про іпотечний кредит № 981 від 16.09.2013 року за відсотками за користування кредитом за період з 23.01.2018 року по 01.06.2018 року в розмірі 15 632, 41 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 440, 75 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді Н.М. Авалян

І.О. Дронська