Справа №464/2884/19
пр.№ 4-с/464/31/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого Борачка М.В.,

секретар судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів головного територіального управління юстиції у Львівській області Лаби Ярослава Михайловича,

з участю: заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Кулик В.В., представника заінтересованої особи Унгурян Н.М. адвоката Фостяка О.Я., державного виконавця Лаби Я.М.,

в с т а н о в и в :

24.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лаби Я.М. та скасувати винесені ним постанови у виконавчому провадженні №57919347 від 21.05.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування вимог скарги заявник покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.12.2012 року задоволена позовна заява його колишньої дружини ОСОБА_2 та вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012р. і до досягнення ними повноліття. У зв`язку з досягнутою домовленістю (з ініціативи ОСОБА_2 ) у квітні 2013 р. щодо порядку утримання дітей та сплати ним коштів, нею 15.04.2013 року була подана заява у Сихівський відділ ДВС про повернення виконавчого листа та відсутність заборгованості аліментів, на підставі чого 24.04.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану за його заявою та закриття виконавчого провадження. На підставі ухвали Сихівського районного суду м.Львова від 02.11.2018 року ОСОБА_2 отримала дублікат виконавчого листа, який вона повторно, через 5 років, подала у Сихівський відділ ДВС. Постановою державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції Львівській області Лаби Я.М. було відкрито виконавче провадження 57919347 від 17.12.2018 про стягнення аліментів. Згідно постанови державного виконавця Сихівського відділу ДВС у м.Львів про звернення стягнення на заробітну плату від 03.05.2019 р., належить здійснювати відрахування із його доходів у розмірі 70% з усіх видів заробітку для погашення боргу по аліментах, що утворився з 15.04.2013 року у сумі 280 949,74 грн та для погашення поточних аліментів в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до виплати загальної суми боргу. 20 травня 2019 року ним подана позовна заява до Пустомитівського районного суду Львівської області про звільнення від сплати заборгованості та зменшення розміру аліментів разом із заявою про зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. 21 травня 2019 року, звернувшись до державного виконавця Лаби Я.М. з приводу уточнення розрахунку заборгованості, він дізнався, що ним винесено ще 4 постанови про тимчасове обмеження його прав, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, - з чим він не погоджується. Зазначає, що з 2016 року він працюю менеджером київського представництва «ТОВ «СПЛАТ», що є основним і єдиним місцем його праці, а його робота пов`язана з постійними роз`їздами, відрядженнями, в тому числі і за кордон, та безпосереднім керуванням транспортними засобами, як службовими, так і особистими, що входить до переліку його службових обов`язків. Позбавлення його права керування транспортними засобами і виїзду за кордон призведе до звільнення його з роботи і втрати не лише будь-яких засобів до існування, але й можливості належного утримання його сім`ї та 4-х неповнолітніх дітей, серед яких і п`ятимісячне немовля. На підставі вище наведеного заявник просить суд скаргу задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні скаргу підтримали повністю з підстав викладених у ній, та просили дану скаргу задовольнити.

Державний виконавець Сихівського відділу ДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Лаба Я.М. в судовому засіданні заперечив проти вимог скарги, вважає їх безпідставними, оскільки він діяв правомірно та в межах Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заінтересованої особи Унгурян ОСОБА_3 .М. ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу заперечив, підтримавши письмові заперечення, долучені ним до матеріалів справи, згідно яких вважає зазначену скаргу безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що на час винесення оскаржуваних постанов існувало виконавче провадження із стягнення з Боржника аліментів на користь ОСОБА_2 . Державним виконавцем винесено відповідні постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника з метою погашення як поточних платежів по аліментах так і боргу в сумі 280949,74 грн., який утворився з 15.04.2013 року. Станом на час винесення оскаржуваних постанов рішення про стягнення аліментів набрало законної сили, строк пред`явлення до виконання відповідного виконавчого листа не минув, судових рішень про зупинення стягнення на його підставі не було. Таким чином, у державного виконавця були усі законні підстави для вчинення усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження», дій з примусового стягнення з боржника аліментів та заборгованості з їх сплати, в тому числі звернення стягнення на майно боржника, встановлення для нього тимчасових обмежень, зокрема у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами. Тому твердження заявника про неухилення ним від сплати аліментів протягом останніх семи років не заслуговують на увагу. Підстави, які не дозволяють обмежувати право боржника на керування транспортними засобами, не можуть у жоден спосіб впливати на правомірність дій державного виконавця, спрямованих на встановлення тимчасового обмеження у праві на виїзд за межі України. Твердження про втрату боржником основного законного джерела засобів для існування у випадку обмеження його права на керування транспортними засобами не підтверджується належними і допустимими доказами. Просить суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що в Сихівському відділі державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області знаходиться виконавче провадження ВП №57919347 з примусового виконання виконавчого листа №1319/11325/2012, виданого 27.11.2018 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2012 і до досягнення ними повноліття.

21.05.2019 року державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області Лабою Я.М. в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, а також постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України (а.с. 6, 8).

У відповідності до положень ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Пунктом 1 частини 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами не може бути застосовано в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Таким чином, законодавець чітко визначив умови, за яких боржник, який мав заборгованість по сплаті аліментів, не може бути обмеженим у праві керування транспортними засобами.

При винесенні постанови від 21.05.2019 року про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами державним виконавцем не було з`ясовано ті обставини, що встановлення такого обмеження позбавляє заявника основного джерела засобів до існування.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на даний час єдиним доходом заявника є кошти, які він отримує як заробітну плату працюючи на посаді менеджера у представництві «ТОВ «РУСЕКСПОРТ».

Згідно посадової інструкції менеджера представництва «ТОВ «РУСЕКСПОРТ», однією з кваліфікаційних вимог до даної посади є наявність водійських прав категорії «В».

Крім цього, п.5 вказаної посадової інструкції передбачено, що з метою належного виконання своїх службових обов`язків, а саме: забезпечення контролю за роботою дистриб`ютора, ціновою політикою; отримання звітності та статистики по регіону, збір інформації (аналітики) по акціям та діяльності конкурентних структур використовує особистий (орендований) чи службовий легковий автомобіль для поїздок по місту Львову та області.

Відтак, позбавлення заявника права керування транспортними засобами може бути підставою для його звільнення з мотивів невідповідності займаній посаді (ч.2 ст.40 КЗпП).

Таким чином, на підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що винесена постанова державного виконавця про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами порушує конституційне право на працю ОСОБА_1 , що включає можливість заробляти на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується (стаття 43 Конституції України).

На підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що постанова державного виконавця від 21.05.2019 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами є неправомірною, а тому підлягає скасуванню. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що скарга в цій частині є підставна та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 21.05.2019 року, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Постановою державного виконавця Лаби Я.М. від 17 грудня 2018 року відкрито виконавче провадження №57919347 з примусового виконання виконавчого листа №1319/11325/2012, виданого 27 листопада 2018 року Сихівським районним судом м.Львова на підставі даного виконавчого листа.

Відповідно до ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість по аліментам ОСОБА_1 нараховувалась з 16 квітня 2013 року, та станом на травень 2019 року склала 286863,08 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

В скарзі заявник покликається на те, що ним подана позовна заява до Пустомитівського районного суду Львівської області про звільнення від сплати заборгованості та зменшення розміру аліментів разом із заявою про зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно із змінами внесеними Законом №2475-VIII від 3 липня 2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову зокрема про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Виходячи із змісту наведеної правової норми, у випадку виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, закон зобов`язуєдержавного виконавця виносити постанови про тимчасові обмеження зазначених прав боржника.

Посилання заявника, що постанова про обмеження боржника у праві виїзду за межі України є передчасною, внаслідок оскарження ним проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості, не приймається до уваги судом, оскільки рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили та по ньому відкрито виконавче провадження. Підставою винесення постанови, передбаченої пунктом 1 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» є саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Спір про розмір заборгованості зі сплати аліментів не звільняє боржника від сплати аліментів.

Таким чином, на момент розгляду даної скарги відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про скасування розрахунку заборгованості, обчисленого державним виконавцем при здійсненні ним виконавчих дій по виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені у скарзі факти в частині вимог про скасування постанови від 21.05.2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України не знайшли свого підтвердження, а тому скарга в цій частині є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задоволити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лаби Ярослава Михайловича від 21 травня 2019 року (виконавче провадження ВП № 57919347) про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Зобов`язати державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лабу Ярослава Михайловича усунути порушення та скасувати постанову від 21 травня 2019 року (виконавче провадження ВП № 57919347) про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження управі керування транспортними засобами.

В решті вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 15 днів з часу складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.06.2019.

Головуючий Борачок М.В.