Ухвала

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 331/4205/18

провадження № 61-3300ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2019 року у справі за позовом управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім'ям),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у липні 2018 року управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім'ям) у розмірі 46 821,60 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2019 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району надміру виплачену суму державної соціальної допомоги (допомогу малозабезпеченим сім'ям ) у розмірі 46 821,60 грн за період з 01 липня 2016 року до 30 квітня 2018 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку подала 11 лютого 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені рішення та закрити провадження у справі.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 331/4205/18 становить 46 821,60 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 331/4205/18 є малозначною в силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 10 січня 2019 року у справі за позовом управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги (допомоги малозабезпеченим сім'ям).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат