Ухвала

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 447/2785/17

провадження № 61-2359ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 09 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь банку 7 919,46 дол. США донарахованих станом на 20 листопада 2017 року відсотків.

Позов мотивовано тим, що 20 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 182-р на загальну суму 30 000 дол. США. Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначало, що 23 березня 2011 року у зв'язку зі зміною умов кредитування між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору №182-р від 20 червня 2008 року, за умовами якої кредитний договір був викладений у новій редакції. Предметом договору є надання відповідачу кредиту на придбання трикімнатної квартири у сумі 30 0000 дол. США на строк з 20 червня 2008 року по 19 грудня 2019 року із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,8 % річних.

У зв'язку з виникненням у відповідачів заборгованості за кредитним договором, банк звернувся до суду із позовом про її стягнення. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24 грудня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Урагазбанк» 32 087,81 дол. США, що становить 256 477 грн 87 коп. основного боргу. 03 лютого 2015 року за рахунок реалізації предмета іпотеки заборгованість була частково погашена.

Посилаючись на те, що після реалізації предмета іпотеки заборгованість не була погашена у повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило задовольнити позовні вимоги та стягнути проценти за користування кредитом.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 09 серпня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення судів попередніх інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справах з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У 2012 році ПАТ АБ «Укргазбанк» використало право дострокового повернення усієї суми кредиту шляхом звернення до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості, який рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24 грудня 2012 року задоволено.

Такими діями кредитор на власний розсудзмінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Вказані висновки мітяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року (справа № 318цс18).

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк», врахували, що звернувшись у 2012 році до суду із позовом про стягнення кредитної заборгованості, банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту та змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, у зв'язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитними коштами поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 09 серпня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило