Справа № 296/9259/19
УХВАЛА

Іменем України

"19" вересня 2019 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Адамович О.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 .

Зокрема, заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 та заборонити останній відчужувати дану квартиру, у тому числі укладати договори купівлі-продажу, міні дарування, оренди, вносити зазначене майно до статутного (складеного капіталу) товариств (юридичних осіб) чи відчужувати його у будь-який інший спосіб. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, приватним нотаріусам, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам (суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно), які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження чи реєстрації права власності об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті на набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 151 ЦПК України встановлює вимоги до заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви вимагає від заявника ретельної підготовки такої зави та її оцінки судом на предмет відповідності вимогам ст.151 ЦПК.

Так, частиною 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмові формі, підписується заявником і повинна містити зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову заявник чітко не визначив предмет позову, з яким має намір звернутися в подальшому.

Так, в тексті заяви про забезпечення позову вказується, що заявник має намір звернутися з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Однак не вказується якого саме, чи квартири, як окремо визначеної речі, чи майна, яке за твердженням заявника було придбане за час спільного проживання та розміщене в квартирі АДРЕСА_1 (газова плита, газова колонка, сантехніка, меблі), які можуть бути окремими об`єктами права спільної сумісної власності.

Необхідність точного зазначення предмета позову викликана тим, що від цього залежить оцінка судом співмірності обраного виду забезпечення позову та предмету спору. Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №211/129/18-ц вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже відсутність чіткого зазначення предмета спору у заяві перешкоджає суду вчинити наведені вище дії.

Також, заявник не вказав ціни позову, про забезпечення якого він просить.

Суддя не погоджується з твердженням заявника, що спір про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя є немайновим спором.

Згідно ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Спір про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя є за своєю суттю майновим, оскільки метою подання заявником такого позову є набуття майнових прав, визнання за ним прав співвласника такого майна, яке на момент звернення є фактично власністю однієї особи. Крім того, наступним кроком може бути визнання часток у вартості такого майна.

Також сам спір про визнання майна, яке є особистою власністю чоловіка або дружини, спільною сумісною власністю подружжя передбачає дослідження судом доказів, які підтверджують затрати для збільшення вартості майна, встановлення його вартості до поліпшення та після поліпшення.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід повернути заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.149, 150-153, 17, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду міста Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя О. Й. Адамович

Дата складання - 19.09.2019 року.