КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/5310/18

номер провадження: 22-ц/824/8904/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвоката Сербіної Анни Олександрівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року у складі судді Зотько Т.А., у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 28 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №046-2914/840-0878 (з додатковими угодами до нього від 14 листопада 2014 року, від 07 грудня 2015 року), за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 89 696,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12,75% річних на строк до 10 грудня 2037 року, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 38,25 % річних. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 28 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 046-2914/840-0878-Р/1, а 14 листопада 2014 року та 07 грудня 2015 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договори поруки б/н, за умовами яких ОСОБА_2 зобов`язався відповідати перед кредитором за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Банк взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 обумовлену кредитним договором суму кредиту, однак остання свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 30 січня 2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 68 427,18 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 3 810,56 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 53 536,10 доларів США; заборгованість по відсоткам у розмірі 10 709,71 доларів США; заборгованість по підвищеним відсоткам у розмірі 370,81 доларів США.

14 червня 2017 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу про дострокове погашення суми, проте відповідачі не вчинили жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості у добровільному порядку.

На підставі наведеного, з урахуванням уточнення позовних вимог, ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 від 28 грудня 2007 року у загальному розмірі 48 000 доларів США, що еквівалентно 1 251 978 грн 00 коп.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києвавід 18 квітня 2019 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 від 28 грудня 2007 року в загальному розмірі 48 000 доларів США, що еквівалентно 1 251 978 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 18 779 грн 67 коп.

У задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Універсал Банк» - адвокат Сербіна А.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення поруки ОСОБА_2 , оскільки відповідно до п.4.2 договору поруки від 14 листопада 2014 року та п.4.2 договору поруки від 07 грудня 2015 року, сторони погодили, що порука припиняється якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов`язання. Пред`явивши вимогу до боржника та поручителя, банк установив строк виконання основного зобов`язання на 61 день з моменту отримання вимоги, а тому строк пред`явлення позову до суду закінчується 22 серпня 2020 року, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яка містяться у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-18цс16 та висновками Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року у справі №751/1644/18, відповідно до яких за загальним правилом порука припиняється саме після закінчення строку, встановленого в договорі поруки і шестимісячний строк для припинення поруки застосовується лише у тому випадку, якщо строк не визначено в договорі.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що зважаючи на те, що письмова вимога банку про дострокове повернення кредиту отримана ним 22 червня 2017 року, а відповідно до умов визнання терміну дострокового повернення кредиту, згідно вказаної вимоги банку настає на шістдесят перший день з дня її отримання, тому строк дострокового повернення кредиту настав 23 серпня 2017 року. Таким чином, кінцевий термін, протягом якого позивач мав право реалізувати своє право на звернення до суду з позовом до поручителя закінчився 23 лютого 2018 року. ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором лише у квітні 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України (у реакції статті на час виникнення спірних правовідносин). Тому вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання такою, що припинена порука ОСОБА_2 , яка виникла на підставі договорів поруки від 28 грудня 2007 року, 14 листопада 2014 року, 07 грудня 2015 року, укладених між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що вимоги апеляційної скарги ПАТ «Універсал Банк» до поручителя ОСОБА_2 є безпідставними та не підлягають задоволенню, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині щодо відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає залишенню без зміни.

Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором є незаконним, оскільки у наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вказані суми, які були зараховані на погашення заборгованості, не співпадають із сумами, які вона фактично сплачувала, що підтверджується наданим нею суду розрахунком погашення заборгованості по кредиту та сплаті відсотків. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні банківські виписки по рахунках, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо часткового погашення заборгованості за кредитним договором, а тому вважає, що позивач не підтвердив розмір заборгованості належними доказами. Також вказує, що у справі відсутній оригінал кредитного договору, який може підтвердити факт існування кредитних відносин між банком з ОСОБА_1 Просить рішення суду першої станції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, апеляційна скарга ПАТ «Універсал Банк» не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзивах на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що письмова вимога про дострокове повернення кредиту отримана поручителем ОСОБА_2 22 червня 2017 року, а відповідно до умов кредитного договору термін дострокового повернення кредиту, згідно направленої банком вимоги настав на шістдесят перший день з дня отримання вимоги - 23 серпня 2017 року. Отже, кінцевий термін, протягом якого позивач мав право реалізувати своє право на звернення до суду з позовом до поручителя закінчився 23 лютого 2018 року. Однак, позов ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явило до суду лише у квітні 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України (у реакції статті на час виникнення спірних правовідносин). За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що укладені між позивачем та поручителем ОСОБА_2 договори поруки від 28 грудня 2007 року, від 14 листопада 2014 року, 07 грудня 2015 року, є припиненими.

Однак з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.ч 1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №046-2914/840-0878 (з додатковими угодами до нього від 14 листопада 2014 року та 07 грудня 2015 року), за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 89 696 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12,75% річних на строк до 10 грудня 2037 року. За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 38,25 % річних (а.с.6-11, 12-27, 31-40, т.1).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 28 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 046-2914/840-0878-Р/1, а 14 листопада 2014 року та 07 грудня 2015 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договори поруки б/н, відповідно до умов яких поручитель зобов`язався відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань, що виникли з кредитного договору, існуючих в теперішній час і ті, що можуть виникнути в майбутньому.

У пункті 2.1 договору поруки від 14 листопада 2014 року (пункті 2.1 договору поруки від 07 грудня 2015 року), передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитом має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем з дати відправлення кредитором вимоги та/або з дати її вручення поручителю.

Згідно з пунктом 1.4 договору поруки від 14 листопада 2014 року (пунктом 1.4 договору поруки від 07 грудня 2015 року), відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України (у реакції статті на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

З огляду на викладені приписи порука є строковим зобов`язанням і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Верховний Суд України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14 виклав правовий висновок, згідно з яким строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов`язання поруки. Право кредитора й обов`язок поручителя після спливу строку поруки припиняються, а тому кредитор не може вчиняти жодних дій щодо реалізації своїх прав, зокрема й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку. Навіть якщо в межах строку поруки була пред`явлена претензія, і поручитель не виконав зазначені у ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами строку існування поруки, оскільки із його закінченням відповідне право припинилося.

Пунктом 4.2 договору поруки від 14 листопада 2014 року (пунктом 4.2 договору поруки від 07 грудня 2015 року), встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, сторони у договорах поруки встановили строк дії поруки - три роки від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України (у реакції статті на час виникнення спірних правовідносин) строк дії поруки тривалістю шість місяців визначається тоді, коли сторони у договорі не встановили іншого строку. Якщо ж сторони у договорі визначили інший строк дії поруки, відповідно застосовується строк, визначений за домовленістю сторін що відповідає засадам цивільного законодавства щодо свободи договору.

При цьому, враховуючи принцип цивільно-правового регулювання: «дозволено все, що не заборонено законом» - чинне законодавство не містить заборони на визначення сторонами строку дії поруки.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 521/13746/15-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 751/1644/18.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пункті 5.2.4 кредитного договору сторони погодили, що відповідно до чинного законодавства України (зокрема, статей 525, 611 ЦК України), у випадку прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань, вважається таким, що настав новий термін/строк виконання основного зобов`язання позичальник з цим договором з дня одержання позичальником повідомлення/вимоги кредитора. Позичальник зобов`язаний виконати вимогу кредитора протягом 60 календарних днів з дня одержання повідомлення/вимоги кредитора про виконання у новий термін/строк основного зобов`язання позичальником з цим договором.

По справі встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, 19 червня 2017 року ПАТ «Універсал Банк» надіслало на адресу позивальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 письмову вимогу від 14 червня 2017 року про усунення порушень умов кредитного договору та попередило їх, що у випадку невиконання даної вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги (а.с.80-81, т.1).

Вказана вимога була отримана позичальником ОСОБА_1 24 червня 2017 року, а поручителем ОСОБА_2 - 22 червня 2017 року, що підтверджується їх особистими підписами на рекомендованих повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.82, т.1). Однак відповідачі залишили цю вимогу банку без реагування.

Таким чином, ПАТ «Універсал Банк» відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України змінило строк виконання зобов`язань за кредитним договором, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором настав 23 серпня 2017 року.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до пункту 4.2 договору поруки від 14 листопада 2014 року (пункту 4.2 договору поруки від 07 грудня 2015 року) встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, а тому у даному випадку строк пред`явлення позову до поручителя закінчується 22 серпня 2020 року.

По справі встановлено, що після зміни строку виконання основного зобов`язання, ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до поручителя ОСОБА_2 25 квітня 2018 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ПАТ «Універсал Банк» пред`явило даний позов до суду в межах трирічного строку дії поруки.

По справі встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 30 січня 2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 68 427,18 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 3 810,56 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту у розмірі 53 536,10 доларів США; заборгованість по відсоткам у розмірі 10 709,71 доларів США; заборгованість по підвищеним відсоткам у розмірі 370,81 доларів США (а.с.65-68, т.1).

Зі змісту позову вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 від 28 грудня 2007 року у загальному розмірі 48 000 доларів США, що еквівалентно 1 251 978 грн 00 коп.

Натомість відповідачі не надали доказів виконання умов кредитного договору та відсутності у них боргових зобов`язань перед позивачем.

Отже, доводи апеляційної скарги ПАТ «Універсал Банк» знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст.264 ЦПК України на наведені вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що порука ОСОБА_2 є припиненою з тих підстав, що позов ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явило до суду після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст.263 ЦПК України дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та відповідно до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 від 28 грудня 2007 року у розмірі 48 000 доларів США, що еквівалентно 1 251 978 грн 00 коп.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 , які викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо її незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до неї, ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки ОСОБА_1 не подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, то у апеляційного суду відсутні правові підстави для перевірки законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ПАТ «Універсал Банк» за подання до суду позову сплатило судовий збір у розмірі 18 779 грн 67 коп. (а.с.5, т.1), а за подання апеляційної скарги - 28 169 грн 51 коп. (а.с.6, т.4).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позов ПАТ «Універсал Банк», то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах, а саме, по23 474 грн 59 коп., з кожного окремо.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» - адвоката Сербіної Анни Олександрівни - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2019 року скувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21133352, адреса: 04114, місто Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за кредитним договором №046-2914/840-0878 від 28 грудня 2007 року в загальному розмірі 48 000 доларів США, що еквівалентно 1 251 978 (один мільйон двісті п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім ) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі по 23 474 грн 59 коп., з кожного окремо.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді