АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року

м. Чернівці

справа №715/1200/17

провадження 822/778/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з

розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Владичана А.І., Одинака О.О.,

секретар Вовкун Н.Ю.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Григорчак Ю.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2017 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 21 березня 2007 року між ними та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0007/82/39268, згідно умов якого банк зобов`язався надати останньому кредит у розмірі 25 500 доларів США під 13,75 % річних, строком до 20 березня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31 березня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 011/0007/20736, предметом якого є житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 76,80 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 кредитного зобов`язання виникла заборгованість, яка ним не сплачена.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 784 долари США 15 центів.

Однак, позичальник продовжує не виконувати умови кредитного договору, в зв`язку з чим, станом на 31 березня 2017 року, утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 13 449 доларів США 61 центів та по відсотках в розмірі 6 238 доларів США 37 центів.

13 лютого 2019 року представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/007/82/39268 від 21 березня 2007 року в розмірі 19 687 доларів США 98 центів та 2071 доларів США 56 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 76,80 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з відповідача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2019 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0007/82/39268 від 21 березня 2007 року в розмірі 4002 (чотири тисячі два) долари США 68 центів, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 76,80 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором не припинились в повному обсязі, а пред`явленням позову про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором позивач лише змінив умови зобов`язання в частині строку сплати належних йому платежів за кредитним договором. Разом з тим, нарахування АТ «Райффайзен Банк Аваль» після заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2010 року відсотків та інших платежів за користування кредитними коштами є неправомірним, а тому сплачені ОСОБА_2 на рахунок АТ «Райффайзен Банк Аваль» кошти в розмірі 18781 доларів США 47 центів є частковим виконанням зобов`язань ним за кредитним договором. При цьому, сума невиконаного зобов`язання складає 4002 долари США 68 центів, а тому наявні підстави для часткового задоволення позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, з врахуванням невиконаної суми основного зобов`язання за кредитним договором від 29 березня 2007 року, в розмірі 4002 долари США 68 центів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову АТ «Райффайзен Банк Аваль» в задоволенні позову.

ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Апелянт вказував на те, що позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставним, оскільки п.5.4 іпотечного договору передбачений позасудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. А також, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки є рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2010 року про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/0007/82/39268 від 21 березня 2007 року, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 25 500 доларів США з кінцевим терміном повернення до 20 березня 2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,75%. ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором(а.с.30-50).

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 21 березня 2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 011/0007/20736, предметом якого є житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 119,50 кв.м., житловою площею 76,80 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 . (а.с.51-56).

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2010 року в солідарному порядку стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 784,15 доларів США (а.с.67-69).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких

виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Із рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 січня 2010 року вбачається, що кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, кредитор, звернувшись із позовом про дострокове повернення кредиту (шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

З урахуванням викладеного, нарахування банком процентів після пред`явлення позову про стягнення кредитної заборгованості є неправомірним.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подала заяву про застосування позовної давності (а. с. 233 т. 1).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Посилання суду першої інстанції про переривання строку позовної давності протоколом зустрічі від 10 жовтня 2014 року між банком та ОСОБА_2 є безпідставним. Зі змісту даного протоколу не вбачається, що відомості про заборгованість та врегулювання заборгованості між сторонами стосується кредитного договору та договору іпотеки, які є предметом спору.

Звернувшись у 2009 році з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором до Глибоцького районного суду Чернівецької області АТ «Райффайзен Банк Аваль» змінило строк виконання зобов`язання за спірним кредитним договором.

Отже, апеляційний суд вважає, що на момент пред`явлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначеного позову, червень 2017 року, останній пропустив строк позовної давності на звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене, рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2019 року слід скасувати, в задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

При звернені до апеляційного суду апелянтом відповідно до квитанцій було сплачено 2400 гривень судового збору.

З огляду на зазначене, слід стягнути з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 2 400 гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, .376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 травня 2019 року скасувати.

В позові Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 2400 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 20 вересня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) А.І. Владичан

(підпис) О.О. Одинак

З оригіналом згідно: