У Х В А Л А

"20" вересня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання та відібрання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

17 вересня 2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання та відібрання малолітньої дитини, яка 18 вересня 2019 року передана в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

До матеріалів позовної заяви позивачем також було додано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони будь-якій особі вивозити за межі території України малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за місцем народження у місті Києві , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово до вирішення справи по суті; копію ухвали надіслати до уповноважених осіб Адміністрації Державної прикордонної служби України та до Міністерства внутрішніх справ України; до розгляду справи по суті зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , і такі заходи здійснити у присутності представників Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (представників органу опіки та піклування чи представника служби у справах дітей).

Заява обґрунтовується тим, що 27 серпня 2019 року, попередньо погодивши із позивачем, відповідач взяв на одногодинну прогулянку спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , місце проживання якої визначено разом із матір`ю, та до цього часу не повернув, не аргументуючи підстав. Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача, ніде не працює, не має постійного місця проживання, має схильність до наркотичних засобів. Зазначена ситуація, на думку позивача, може призвести до незворотних наслідків, оскільки дитина мешкає у сторонніх осіб, може бути психологічно збентежена, не усвідомлює подальших подій і обставин, чому батько не повертає її додому до матері. У позивача є підстави побоюватись, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивач вважає, що забезпечення позову шляхом встановленні контакту між нею та донькою відповідатиме найвищим інтересам дитини.

Суддя, вивчивши доводи поданої заяви, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. За п. 6 вказаної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: визначити місце проживання малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ; постановити рішення про відібрання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернути її позивачу ОСОБА_1 ; стягнути із відповідача судові витрати.

Як вбачається із позовної заяви, позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розрізано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2016. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до 27.08.2019 постійно проживала разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначене місце проживання малолітньої дитини із матір`ю визначено розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 408 від 27.07.2017. 27 серпня 2019 року, попередньо погодивши із позивачем, відповідач взяв спільну малолітню дитину, з його слів, на одногодинну прогулянку та до цього часу не повернув, не аргументуючи підстав. Своїми діями відповідач порушує конституційні, законні права позивача та спільної малолітньої дитини.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі про визначення місця проживання та відібрання малолітньої дитини та заявлений позивачем захід забезпечення позову у виді заборони будь-якій особі вивозити за межі території України малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за місцем народження у місті Києві , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово до вирішення справи по суті, взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернувся до суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання та відібрання малолітньої дитини, в частині заборони будь-якій особі вивозити за межі території України малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за місцем народження у місті Києві , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово до вирішення справи по суті.

Щодо заходу забезпечення позову у виді зобов`язання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , то вказаний захід забезпечення позову фактично є позовною вимогою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання та відібрання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-якій особі вивозити за межі території України малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за місцем народження у місті Києві , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , до вирішення справи по суті.

Копію ухвали надіслати до Державної прикордонної служби України та до Міністерства внутрішніх справ України.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: