Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5359/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Семиволос І.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1, через свого представника адвоката ОСОБА_2, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.07.2013 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано у відділі ДРАЦС м. Черкаси ЧМУЮ, про що зроблено відповідний актовий запис № 868. Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також вказує, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу в судовому порядку, про що було винесено рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2017 у справі № 712/14477/16-ц. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею.

З моменту припинення шлюбних відносин відповідач не надавав їй грошової допомоги по утриманню дитини, хоча бере участь у її вихованні, зустрічається з дитиною, забирає її до своєї матері (бабусі) на деякий час, залишаючи дитину на свою матір, так як сам постійно знаходиться в робочих відрядженнях.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач після розлучення не надавав кошти на потреби дитини, у неї є підстави вважати, що відповідач і в подальшому у добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, хоча, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, зазначає, що її пропозицію про укладення договору на виплату аліментів та визначення способів виконання батьком обовязку утримувати дитину, відповідач відхилив.

Таким чином, оскільки відповідач офіційно отримує мінімальну заробітну плату, а їй відомо, що більша частина його доходів є неофіційною, то, відповідно, визначення розміру аліментів в частці заробітку відповідача не відповідає інтересам дитини, оскільки в такому випадку на дитину підлягатиме виплаті мінімальна сума аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За цих обставин, виходячи із реальних умов життя в Україні, дійсного рівня цін, вважає, що необхідним та достатнім розміром аліментів будуть аліменти у твердій грошові сумі 3816 грн. 66 коп.

Наводить розрахунок розміру аліментів в твердій грошовій сумі:

Стаття витратКількістьВартість заВартість,
одиниць на рікОдиницюВсього
Витрати на одяг на один рік (ціниз сайту інтернет магазину «Розетка»)
Куртка212002400
Шарф, шапка та рукавиці (комплект)1600600
Комбінезон зимовий120002000
Взуття зимове шкіряне115001500
Кросівки112001200
Болонки1700700
ШтаниО7002100
Светер35001500
Кофта43001200
Футболка6200 1200
Колготи6100600
Гольф2200400
Юбка2400800
спортивний костюм1800800
Майки580400
Труси1040400
Носки1040400
Плаття Постільний комплект00800
Рушник2400800
Піжами2400800
Тапки домашні2300600
Інші витрати
Дитячий садочок11 місяців5005500
Канцелярія12 місяців 1500
Рюкзак1800800
Підготовчі курси12 місяців8009600
Миючі, гігієнічні засоби, порошок12 місяців3003600
ІграшкиРізне5005500
Ліки (проти хронічного риніту, алергії)12 місяців3003600
Харчування (згідно норм харчування у дошкільних навчальних закладах для дітей старше одного року, затверджених Додатком 2 до постанови КМУ від 22.11.2004 за №1591)12 місяців190022800
Всього витрат:91600,00 грн.

Також зазначає, що оскільки обовязок по утриманню дитини батьки несуть у рівній мірі, а відповідач не має виключних обставин, які надають йому додаткові гарантії порівняно з нею, в питанні утримання дитини, витрати на одного з батьків на утримання дитини становитимуть 45800 грн. 00 коп. на рік (91600 грн. 00 коп. / 2), або 3816 грн. 66 коп. на один місяць (45800 грн. 00 коп. / 12).

За таких обставин, позивач просить суд, - стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 3816 грн. 66 коп., починаючи з дати пред?явлення даного позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 18.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували.

11.09.2018, на виконання вимог ст. 278 ЦПК України, відповідач ОСОБА_3 надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що впродовж одного місяця після розірвання шлюбу, він з ОСОБА_1 продовжили жити спільно в його квартирі, у звязку з тим, що позивач не мала змоги знайти окреме житло. Згодом, вони дійшли згоди про те, що позивачу необхідний час на навчання з подальшим працевлаштуванням, тому донька залишилась проживати разом з ним із 20.07.2017 по сьогоднішній день, що підтверджено актами від 11.06.2018 та від 25.08.2018, а позивач переїхала жити окремо у наймане житло. Також вказує, що він, разом з позивачем, прийняли рішення, що їхня неповнолітня дитина має продовжити проживати з батьком, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, виходячи з того, що донька відвідує дитячий садок, який знаходиться поряд з їхнім місцем проживання, призвичаїлась та напрацювала звичний ритм життя, а зміна місця проживання призведе до порушення звичного режиму життя та розвитку дитини, а також може негативно вплинути на її самооцінку та моральний стан. Крім того, він увесь час повністю забезпечує дитину всім необхідним, оскільки має стабільний заробіток та час на виховання і організацію розвитку своєї доньки, слідкує за станом здоровя дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї щоденно, має з донькою психологічний контакт та вони привязані один до одного, про це свідчить характеристика на його імя, подяка з дитячого садочка, а також грамота на імя доньки за ІІ місце у місцевих змаганнях між дитячими садочками, на які її супроводжував лише він. Також, ним був виготовлений закордонний паспорт для доньки, отримано дозвіл від позивача на тимчасову поїздку дитини до Польщі на зимові свята. За майже два роки, дитина двічі відпочивала на морі разом з батьком та бабусею в період з 25.07-05.08. в 2017 році та з 01.08-10.08. в 2018 році. Позивачем також не було зазначено, що 20 серпня 2018 року святкування дня народження дитини оплатив він (загальна сума разом із подарунком становить 6000 грн.). Крім того, позивач у позовній заяві зазначає, що, нібито, батько жодним чином не допомагає у вихованні дитини, з огляду на те, що дитина фактично проживає разом із батьком та бабусею, повністю знаходиться на його забезпечені і тільки іноді проводить час зі своєю матірю, - на його думку, необґрунтованою є вимога позивача про стягнення аліментів на її користь, адже аліменти присуджуються тому з батьків разом з ким проживає дитина. Більше того, згідно роздруківки з банківського рахунку, він періодично перераховував грошові кошти на карту позивача, просто як невелику підтримку колишньої дружини і це не враховуючи грошових коштів, отриманих позивачем від нього готівкою. Таким чином, просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, у тому числі, і у задоволенні вимог про стягнення понесених витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу адвоката.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 зазначив, що у липні 2013 ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3, який розірвано 20.01.2017 на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси. Від вказаного шлюбу сторони мають спільну доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу між сторонами виникли суперечки стосовно виховання та матеріального утримання дитини. Відповідач фактично не надавав коштів на утримання дитини, але брав дочку до себе і утримував її тільки тоді, коли вона перебувала з ним. Перед зверненням із даним позовом до суду, відповідач відмовився утримувати дитину і тягар матеріального забезпечення дитини повністю ліг на позивача, з якою проживає дочка, а їй досить тяжко самостійно забезпечувати дитину всим необхідним. Таким чином, вважає, що оскільки відповідач офіційно отримує мінімальну заробітну плату, а позивачу відомо, що більша частина його доходів є неофіційною, то, відповідно, визначення розміру аліментів в частці заробітку відповідача не буде відповідати інтересам дитини, оскільки в такому випадку на дитину підлягатиме виплата мінімальної суми аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що виходячи із реальних умов життя в Україні, дійсного рівня цін - необхідним та достатнім розміром аліментів будуть аліменти у твердій грошовій сумі 3816 грн. 66 коп. (мінімально необхідні кошти на утримання дочки харчування, одяг тощо); тверда грошова сума аліментів, оскільки мінливі заробітки у відповідача, він виїздить на тривалий час за кордон на роботу. Крім того, вказав, що у відповідача відсутні докази того, що з липня 2018 року він утримує дочку самостійно, або ж дає кошти для утримання дитини позивачу. Між тим, ОСОБА_1 визнає той факт, що відповідач оплачував самостійно поїздку дитини на море та святкування її дня народження. Також, звернув увагу на те, що з 08.08.2018 по грудень 2018 року відповідач перебував за кордоном, а отже є сумнівними докази того, що дитина проживала у цей період часу з ним. Таким чином, просив задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи свого представника та додатково пояснила, що з 01.03.2016 її оклад складає 2 700 грн. 00 коп. і премії, що разом становить близько 8 000 грн. Інших утриманців вона не має. Рухоме майно у власності також відсутнє. За нею зареєстроване право власності на 1/4 частину житлового будинку. Крім того, зазначила, що у її власності наявні 7 000 дол. США (подарунок від бабусі, але договір дарування відсутній), які перебувають у користуванні її батьків. Відповідач добровільно відмовляється надавати кошти на утримання дитини, мотивуючи свою відмову тим, що у нього є підозри з приводу того, що вона буде витрачати кошти на себе, а не на потреби дитини. Також вказала, що їй відомо про те, що відповідач є власником автомобіля та 1/4 частини квартири № 1, по вул. Сумгаїтській, буд. № 32 у м. Черкаси. Інші відомості про наявне у відповідача майно, їй не відомі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_4 пояснила, що після розірвання шлюбу сторони ще впродовж одного місяця продовжили спільно у квартирі відповідача. Починаючи з 20.07.2017 по сьогоднішній день дочка сторін проживає разом з батьком, що підтверджується відповідними актами, а позивач переїхала жити окремо у наймане житло. ОСОБА_3 постійно утримує дочку, він оплачує дитячий садок, проводить з нею вільний час, водить на всілякі змагання, займається її лікуванням. З моменту звернення до суду з даним позовом, позивач забрала дитину у відповідача. Також зазначила, що з товарних чеків, які додані позивачем до позову як докази, вбачається, що частина речей, які у них зазначені, взагалі не призначені для дитини. У літній період дитина перебувала з бабусею (матір?ю відповідача) на морі, а тому витрати по чеках за даний період є неправдивими. Крім того, звернула увагу, що відповідач офіційно працює і отримує заробітну плату. Наданий позивачем розрахунок розміру аліментів є недоведеним, оскільки одяг та ліки для дитини придбавав батько. Розмір аліментів, визначений позивачем в сумі 3 816 грн. 66 коп., - є необґрунтованим, а докази, надані позивачем, - неналежні. Таким чином, зазначила, що розмір аліментів, який відповідач зможе оплачувати це 1/4 частина від його доходу (заробітку) або 1 000 грн. 00 коп. щомісячно.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 пояснив що він самостійно повністю утримує дочку і не хоче, щоб коштами для дитини розпоряджалася позивач, оскільки у нього є підозра, що дані кошти позивач витрачатиме на себе особисто. Також зазначив, що у період з вересня по листопад 2018 року він виїздив у Польщу на роботу. Крім того, вказав, що в нього у власності є автомобіль та 1/4 частина приватизованої квартири. Розмір витрат, які він поніс на утримання дитини, - конкретно визначити не може, але однозначно він значний. У кінці лютого 2018 року він придбав для дочки інгалятор за 100 дол. США. Єдиним джерелом його доходу є офіційна заробітна плата за основним місцем роботи, інших доходів, в тому числі, від здачі майна в оренду, про що вказує позивач, він не має. Зазначив, що не є особою з інвалідністю, є працездатним, має батьків, які отримують пенсію, але він їм матеріально допомагає. Таким чином, вважає, що оскільки він і так повністю утримує свою дочку самостійно, тому просив відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього аліментів в розмірі 3 816 грн. 66 коп. Зазначив, що він погоджується оплачувати аліменти на дитину у розмірі 1 000 грн. 00 коп.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що з ОСОБА_1 вона познайомилась у лютому 2017 року, а влітку 2017 року почали тісно спілкуватись через своїх дітей. Позивач розповідала їй, що самостійно утримує та виховує дитину і їй ніхто не допомагає. Відповідача вона бачила лише один раз, коли у 2018 році домовлялись про святкування дня народження їхньої дочки. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що вона з відповідачем перебували у офіційному шлюбі, який на даний час уже розірваний за рішенням суду. Коли ОСОБА_6 гуляла разом з мамою, то вона ніколи з ними не бачила відповідача. У кінці літа 2018 року ОСОБА_1 виїхала і їй більше ніяких відомостей не відомо.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_1 (позивач надавала показання відповідно до вимог ст.ст. 91, 92 ЦПК України) показала, що 20.01.2017 року вона розлучилася з відповідачем. 08.02.2017 вона орендувала житло по вул. Гайдара у м. Черкаси і проживала там разом з дочкою. За 1,5 роки відповідач інколи купував для дочки продукти, одяг та сплачував кошти за дитячий садок, а з літа 2018 року взагалі припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, зазначила, що переважно дочка проживає з нею, але інколи і з батьком. Коли відповідач виїздить у відрядження, то він залишає дитину на свою матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи по зору. Їй відомо, що відповідач крім офіційної заробітної плати, отримує заробітну плату «в конверті» та дохід від здачі квартири в оренду, але доказів про це не має. Вона самостійно не в змозі забезпечувати дитину всім необхідним, а відповідач категорично відмовляється співмірно нести витрати на дитину. Також, на даний час дочка відвідує гурток з навчання танцями та підготовчі курси, які слід оплачувати. Він лише у серпні 2018 року оплатив святкування дня народження дочки та брав її з собою на відпочинок на море.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, з 26.07.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно із рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2017 по справі № 712/14477/16-ц шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, - розірвано. Вказане рішення суду вступило в законну силу 31.01.2017.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження (ОСОБА_8 І-СР № 179333 від 10.09.21013). Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.

Відповідно до даних паспорту серія НЕ №771477, позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно із даними акту обстеження умов проживання № 315 від 26.11.2018, затвердженого начальником Служби у справах дітей Черкаської міської ради, - за заявою ОСОБА_1 проведене обстеження умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. У ході проведення обстеження умов проживання встановлено, що в квартирі проведений сучасний ремонт, в наявності необхідні меблі, побутова техніка, предмети домашнього вжитку. Для дитини в кімнаті відведений окремий куточок, де є іграшки, місце для ігор та відпочинку; в наявності дитячі речі відповідно сезону. На момент приходу комісії, дитина ОСОБА_5 знаходилася вдома з матір?ю. Проживають особи без реєстрації.

Отже, дані обставини дають підстави вважати, що дочка сторін проживає разом із матір»ю. При цьому, під час розгляду справи позивач підтвердила і той факт, що ОСОБА_5 періодично проживала і з батьком (відповідачем), і з його матір»ю у період перебування її на службі і відбувалось це за домовленістю між сторонами; визнала обставини, про які вказав відповідач, зокрема про те, що батько дитини спілкується з дочкою, приймає участь у її вихованні. Слід зазначити, що на час розгляду справи ні за судовим рішенням, ні за рішенням служби у справах дітей не визначено місце проживання дитини із одним із батьків.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 02.01.2019 працює молодшим інспектором-кінологом з пошуку вибухових речовин і зброї вибухотехнічного відділу Головного управління Національної поліції в Черкаській області, з посадовим окладом 1800 грн., що підтверджується витягом з наказу № 1 о/с від 02.01.2019. Крім того, згідно довідки про доходи № 10 від 03.01.2019, ОСОБА_1 за 2017 рік отримала заробітну плату в розмірі 103 425 грн. 03 коп.; згідно довідки про доходи № 11 від 03.01.2019, ОСОБА_1 за 2018 рік отримала заробітну плату в розмірі 107 843 грн. 20 коп.

За даними довідки № 0811 від 08.11.2018, виданої директором ТОВ «ДАСТ», - ОСОБА_3 дійсно працює на ТОВ «ДАСТ» з 11.05.2017 (наказ № 3-К від 11.05.2017) на посаді менеджера. Дохід за період з 11.11.2017 по 30.10.2018 склав 60 300 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов?язані піклуватися про здоров?я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази жодним чином не дають суду підстав для повного задоволення заявлених позовних вимог. Позивачем в судовому засіданні не було доведено обставин, які б свідчили про неможливість зібрання та надання до суду певних доказів у підтвердження позову. Відсутні будь-які підтверджуючі дані, які б свідчили про те, що дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує матеріального утримання у розмірі аліментних платежів в сумі 3816 грн. 66 коп. щомісяця. Також, позивачем не доведено розмір витрат, які вона несе безпосередньо на утримання дитини або, які планується нести. Не підтверджено факт відвідування дитиною гуртків, секцій, дитячого садочка, які є оплатними. Не знайшли свого підтвердження доводи позивача про наявність у відповідача інших, крім заробітної плати, доходів.

Слід зазначити, що сам по собі факт придбання відповідачем для дитини одягу, оплати ним заходів святкування різних подій, що відбуваються у житті дитини, тощо, - не знімає обов»язку батька утримувати дитину. Також, відповідачем не були надані належні та допустимі докази в обґрунтування заперечень проти позову. Зокрема, відсутні підтвердження тих обставин, що дитина потребувала медичного лікування із застосуванням інгалятора та ліків, відповідно до даних фіскальних чеків від 11.03.2018р., 26.03.2018р.; рід чеків на іноземній мові і відсутній їх переклад на українську мову. Крім того, на думку суду, враховуючи вік відповідача, стан його здоров?я, працездатність, відсутність інших утриманців, розмір доходів, наміри утримувати спільну з позивачем дитину, часткове визнання ним позову, а також принцип рівності прав та обов?язків батьків щодо дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір аліментів 1800 грн. 00 коп. щомісяця, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Та обставина, про яку зазначив представник відповідача, що відсутні підстави для визначення розміру аліментних платежів у твердій грошовій сумі, а не у частках, є безпідставними, оскільки за нормами Сімейного Кодексу України, суд не вправі самостійно змінювати спосіб утримання дитини, який визначений у позові позивачем, тобто матір»ю, з якою проживає дитина.

Суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків, в тому числі щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 03.07.2018 до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини.

Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Відносно витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7 040 грн. 00 коп., суд зазначає наступне:

статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат.

До позовної заяви позивачем долучено лише ордер адвоката ОСОБА_2 серії ЧК № 53342 від 03.07.2018 та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв?язку із розглядом справи.

При цьому, до матеріалів справи позивачем та її представником адвокатом ОСОБА_2 не долучено договір про надання правничої допомоги; документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку; доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги по даній цивільній справі.

За відсутності належних доказів здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд позбавлений можливості здійснити розподіл судових витрат в цій частині, а тому у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, слід відмовити.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 141, 150, 180-182, 184, 191 СК України, Постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (код НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_5) на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6) аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 03.07.2018 року до повноліття дитини.

В іншій частині відмовити.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3, 19.07.1983р. народження (код НОМЕР_1, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_7) в дохід держави судові витрати - судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2019 року (з врахуванням відпустки та відрядження).

Головуючий: ОСОБА_8