КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/8142/2018 Головуючий у 1-й інст. - Галаган В.І. Апеляційне провадження №22-ц/824/2078/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва 10 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти», в якому просить визнати незаконним та скасувати Наказ № 07-к від 14 лютого 2018 року, визнати незаконним та скасувати Наказ № 17-к від 27 квітня 2018 року про звільнення її за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити позивача на посаді сімейного вихователя Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти»; стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 317,00 грн.

Посилається на те, що 16.02.2015 року згідно Наказу № 10-к від 16.02.2015 року її було прийнято на посаду сімейного вихователя до Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти». 27.04.2018 року відповідачем було видано Наказ № 17-к про припинення трудового договору, за яким звільнено позивача з посади сімейного вихователя по причині скорочення штату та зміни організаційної структури Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти». Однак, позивач вважає її звільнення незаконним та безпідставним, оскільки Наказ № 07-к від 14.02.2018 року підписаний особою, яка не мала повноважень на його підписання. Крім того, на думку позивача, Наказ №07-к від 14.02.2018 року не містить підтвердження змін в організації праці та виробництва, в Наказі відсутнє підтвердження скорочення чисельні або штату працівників. Позивач вважає незаконним Наказ № 17-к від 27.04.2018 року, оскільки він був виданий на підставі оскаржуваного Наказу № 07-к від 14.02.2018 року, тому процедура звільнення позивача була проведена із грубим порушенням вимог п. 1 ст. 40 КЗпП України, так як не відбулось жодних змін в організації праці та виробництві та не було скорочення чисельності або штату працівників.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва 10 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на те, що судом не надано оцінки доводам позивача щодо неправомірності Наказу №07-к від 14.02.20118 року «Про зміни в організації праці та виробництва» та не з'ясовано, зокрема, що вказаний Наказ підписано Директором ОСОБА_18., який не мав повноважень на підписання цього Наказу та проведення змін в структурі Центру; штатний розпис було складено не у відповідності до організаційної структури відповідача, зміни до організаційної структури Центру суперечать завданням та меті діяльності відповідача. Звільнення позивача відбулось без погодження засновника всупереч п.34 «Типового положення». Суд не звернув увагу на те, що керівництвом Центру позивачеві не було запропоновано посаду вихователя з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи. Позивач являється опікуном, що має під опікою дітей до 14 років, та на нього поширено гарантії передбачені ст.186-1 КЗпП України, тому звільнення такого працівника з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Наказ № 07-к від 14.02.2018 року підлягає скасуванню з тих причин, що він містить відомості, які не відповідають дійсності та відсутнє підтвердження змін в організації праці та виробництва, відсутнє підтвердження скорочення чисельності або штату працівників. Оформлення опіки/піклування над дітьми не є підставою для скорочення штату працівників та змін в організації структури Центру та не є підставою для розірвання трудового договору. Судом при ухваленні рішення порушено норми п.1 ч.1 ст.40, ст.ст.48,49,186-1, ч.2 ст.235 КЗпП України. Крім того, судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін в порушення вимог ст.279 ЦПК України, до того ж таке клопотання було заявлено обома сторонами. Судом неправомірно відмовлено в задоволенні клопотання в долученні додаткових доказів з тих підстав, що на момент звернення з позовом до суду у позивача таких доказів не було, з огляду на що порушено ст.ст.76,81,83 ЦПК України щодо обов'язку доказування.

Представник відповідача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти апеляційної скарги. Посилається на те, що наказ №07-к від 14.02.2018 року підписаний повноважною особою ОСОБА_5, яка на час видачі даного наказу була директором ООГЦЗД «Наші діти» та відповідно до п.34 Типового положення про центр захисту дітей «Наші діти», затвердженого постановою КМУ від 29.12.2009 року №1421 директор призначає за погодженням із засновником на посаду та звільняє з посади працівників центру. Листом від 04.05.2018 року ООГЦЗД «Наші діти», направленим на адресу Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлено, що з 01.05.2018 року у Центрі посада сімейного вихователя була скорочена у зв'язку зі зміною в організації праці та виробництва з дотриманням вимог чинного законодавства. Для стимулювання належного виконання обов'язків опікунів/піклувальників та задля дотримання умов виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку/піклування засновником прийнято рішення про виплату грошової винагороди для опікунів/піклувальників на постійній основі. Для реалізації даного рішення їм було запропоновано укласти договір про надання послуг. ОСОБА_1 відмовилась від укладення зазначеного договору, тому відсутні підстави для продовження співпраці з нею. Розпорядженням №01/2018 року від 09.02.2018 року за підписом Директора засновника ОСОБА_6 були внесені зміни до організаційної структури та штатного розпису та введено в дію з 01 травня 2015 року. 20.02.2018 року був складений Акт про те, що 14 лютого 2018 року сімейний вихователь Центру ОСОБА_1 була ознайомлена секретарем Лісниченко М.М. з наказом №07-к «Про зміни в організації праці та виробництва з 01 травня 2018 року в зв'язку із вивільненням та скороченням посад сімейних вихователів» та відмовилась його підписати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Представники відповідача заперечили проти апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти», в якому просить визнати незаконним та скасувати Наказ № 07-к від 14 лютого 2018 року, визнати незаконним та скасувати Наказ № 17-к від 27 квітня 2018 року про звільнення її за п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити позивача на посаді сімейного вихователя Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти»; стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 317,00 грн.

Посилається на те, що 16.02.2015 року згідно Наказу № 10-к від 16.02.2015 року її було прийнято на посаду сімейного вихователя до Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти». 27.04.2018 року відповідачем було видано Наказ № 17-к про припинення трудового договору, за яким звільнено позивача з посади сімейного вихователя по причині скорочення штату та зміни організаційної структури Організації об'єднання громадян Центр захисту дітей «Наші діти». Однак, позивач вважає її звільнення незаконним та безпідставним, оскільки Наказ № 07-к від 14.02.2018 року підписаний особою, яка не мала повноважень на його підписання. Крім того, на думку позивача, Наказ №07-к від 14.02.2018 року не містить підтвердження змін в організації праці та виробництва, в Наказі відсутнє підтвердження скорочення чисельні або штату працівників. Позивач вважає незаконним Наказ № 17-к від 27.04.2018 року, оскільки він був виданий на підставі оскаржуваного Наказу № 07-к від 14.02.2018 року, тому процедура звільнення позивача була проведена із грубим порушенням вимог п. 1 ст. 40 КЗпП України, так як не відбулось жодних змін в організації праці та виробництві та не було скорочення чисельності або штату працівників.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Наказ № 07-к від 14 лютого 2018 року «Про зміни в організації праці та виробництва», яким скорочено посаду відповідача «сімейний вихователь» винесено з дотримання вимог закону, тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваного Наказу № 17-к від 27 квітня 2018 року про звільнення позивача у зв'язку із скороченням штату та зміною організаційної структури, оскільки на виконання вимог статей 40, 49-2 КЗпП України відповідачем було складено письмове попередження, вручене 14 лютого 2018 року позивачу про наступне вивільнення з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників після закінчення двомісячного строку з моменту отримання цього повідомлення, а також доведено до відома позивача про надання їй відповідачем подальших гарантій як особі, яка має статус опікуна, про подальше матеріальне заохочення, порядок та умови якого будуть прописані в окремому локальному документі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 року № 1421 затверджено Типове положення про центр захисту дітей «Наші діти», відповідно до якого Центр захисту дітей «Наші діти» - заклад соціального захисту дітей, призначений для перебування дітей віком до 18 років і надання їм комплексної соціальної, психологічної, педагогічної, медичної та інших видів допомоги. Центр утворюється, реорганізується та ліквідується структурним осередком Німецько-Польсько-Українського товариства в Україні. Центр є юридичною особою і діє на підставі Положення.

Згідно п. 11, 15 Типового положення, Центр здійснює підбір кандидатів в опікуни, прийомні батьки чи батьки-вихователі, сприяє підготовці документів, необхідних для їх призначення опікунами, створення прийомної сім'ї чи дитячого будинку сімейного типу, надає сім'ям, що виховують дітей під опікою, прийомним сім'ям чи дитячим будинкам сімейного типу у користування житлове приміщення. Опікуни, прийомні батьки, батьки-вихователі проживають разом з дітьми і виконують обов'язки з утримання та виховання згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до Положення про Центр захисту дітей «Наші діти», затвердженого рішенням Наглядової Ради Громадської організації «Німецько-Польсько-Українське товариство в Україні» (Протокол № 6 від 08.06.2017 року), серед завдань якого є реалізація права дітей, які позбавлені можливостей сімейного виховання, на виховання в оточенні, максимально наближеному до сімейного, за принципом родинності, а також на фізичний, інтелектуальний і духовний розвиток. Центр взаємодіє з органами державної влади, органами місцевого самоврядування України та іноземних держав, а також національними і міжнародними урядовими та неурядовими організаціями, установами та підприємствами. Центр є неприбутковою організацією, яка має самостійний баланс, рахунки в установах банку, печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням, власну символіку та іншу атрибутику, зразки яких затверджуються засновником. (а.с. 21-26; 79; 81-90)

Згідно п. 6.3.6, 6.9 Положення, директор Центру затверджує штатний розпис Центру; може виконувати також інші повноваження, за винятком тих, що віднесені цим Положенням до компетенції засновника і не були делеговані Директору.

12.02.2015 року між Центром захисту «Наші діти» та ОСОБА_1 укладено Контракт, відповідно до умов якого ОСОБА_1 приймається на роботу в Центр на посаду сімейного вихователя з 16.02.2015 року із випробувальним терміном три місяці. Цей контракт є безстроковим трудовим договором. (а.с. 6; 18-20)

13.11.2017 року Розпорядженням № 622 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що мати ОСОБА_9 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2016 року позбавлена батьківських прав. Батько ОСОБА_10 помер. Відповідальність за збереження житла її підопічної, покладено на ОСОБА_1 (а.с. 13).

16.11.2017 року Розпорядженням № 631 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що мати ОСОБА_12 та батько ОСОБА_13 рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.11.2005 року позбавлені батьківських прав та покладено відповідальність за збереження житла її підопічної. (а.с. 15)

07.12.2017 року Розпорядженням № 860 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації призначено ОСОБА_1 піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_3 та покладено відповідальність за збереження житла її підопічного. (а.с. 16)

26.12.2017 року Розпорядженням № 709 Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації сімейного вихователя ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4, у зв'язку з тим, що мати ОСОБА_15 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.08.2017 року позбавлена батьківських прав. (а.с. 14)

14.02.2018 року Директором ООГ ЦЗД «Наші діти» видано Наказ № 07-к «Про зміни в організації праці та виробництва», яким для приведення у відповідність структури Центру вимогам «Типового положення», 30 квітня 2018 року виведено із штату посади сімейних вихователів, які за своєю правовою природою є опікунами та/або батьками-вихователями, що у відповідності до п. 15 «Типового положення» проживають разом з дітьми і виконують обов'язки з утримання та виховання згідно з вимогами законодавства, але не є штатними працівниками Центру.

Згідно п. 3 Наказу № 07-к від 14.02.2018 року, наказано повідомити осіб, які займають посади сімейних вихователів, що обов'язки по утриманню та вихованню дітей не припиняються, Центр надалі гарантує особам, які мають статус опікунів або батьків-вихователів, що після зміни в організації виробництва та праці буде здійснюватись матеріальне заохочення, порядок та умови якого будуть прописані в окремому локальному документі.

За наслідками прийняття даного Наказу № 07-к, Наказом № 22-к від 27.04.2018 року введено в дію з 01.05.2018 року нову організаційну структуру та штатний розпис Центру. (а.с. 109; 113; 114; 115)

14.02.2018 року Директором ООГ ЦЗД «Наші діти» вручено ОСОБА_1 під розписку Повідомлення про заплановане вивільнення відповідно до Наказу від 14.02.2018 року № 07-к «Про зміни в організації праці та виробництва», яким прийнято рішення про скорочення з 30.04.2018 року посад сімейних вихователів, які за своєю правовою природою є опікунами та/або батьками-вихователями, що у відповідності до п. 15 Типового положення проживають разом із дітьми і виконують обов'язки з утримання та виховання згідно з вимогами законодавства, але не є штатними працівниками закладу. Центром гарантовано особам, які мають статус опікунів та/або батьків-вихователів, що після змін в організації праці та виробництва буде здійснюватись матеріальне заохочення, порядок та умови якого будуть прописані в окремому локальному документі. (а.с. 111)

За даними Акту від 20.02.2018 року, складеного комісією ООГ ЦЗД «Наші діти», 14.02.2018 року сімейний вихователь Центру ОСОБА_1 була ознайомлена з Наказом № 07-к «Про зміни в організації праці та виробництва з 01.05.2018 року в зв'язку із вивільненням та скороченням посад сімейних вихователів» та відмовилась його підписати. (а.с. 112)

27.04.2018 року Наказом ООГ ЦЗД «Наші діти» № 17-к/1 «Про припинення трудового контракту» звільнено 30 квітня 2018 року сімейного вихователя ОСОБА_1у зв'язку із скороченням штату та зміною організаційної структури. З Наказом № 17-к/1 ОСОБА_1ознайомлена - 27.04.2018 року. Вихідна допомога виплачена у розмірі 9 940,00 грн. (а.с. 124; 125; 126; 127)

Згіднодовідки про доходи, виданої ООГ ЦЗД «Наші діти», загальна сума доходу за період роботи ОСОБА_1 з березня по квітень 2018 року становить 33 277,11 грн. (а.с. 47)

Листом від 04.05.2018 року вих.№ 66, скерованим ООГ ЦЗД «Наші діти» на адресу Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, повідомлено, що з 01.05.2018 року у Центрі посада сімейного вихователя була скорочена у зв'язку зі зміною в організації праці та виробництва з дотриманням вимог чинного законодавства. Для стимулювання належного виконання обов'язків опікунів/піклувальників та задля дотримання умов виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку/піклування Засновник прийняв рішення про виплату грошової винагороди для опікунів/піклувальників на постійній основі. Для реалізації даного рішення їм було запропоновано укласти договір про надання послуг. ОСОБА_1відмовилась від укладення зазначеного договору, тому відсутні підстави для продовження співпраці з вищевказаною особою. (а.с. 11)

Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праціта побуту.

Згідно ч. 3 ст. 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, серед іншого, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України діють переваги на залишення на роботі, що встановлені ст. 42 КЗпП України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивiльнення працiвникiв персонально попереджають не пiзнiше нiж за два мiсяцi. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 36 КЗпП України, у разi змiни власника пiдприємства, а також у разi його реорганiзацiї (злиття, приєднання, подiлу, видiлення, перетворення) дiя трудового договору працiвника продовжується. Припинення трудового договору з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разi скорочення чисельностi або штату працiвникiв (пункт 1 частини першої статтi 40).

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 6 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом не встановлено порушення в процедурі винесення Наказу № 07-к від 14 лютого 2018 року «Про зміни в організації праці та виробництва», який підписано уповноваженим на час винесення Наказу директором Центру, що діяв відповідно до повноважень делегованих йому засновником Центру ГО «Німецько-Польсько-Українське Товариство в Україні» відповідно до Положення про Центр захисту «Наші діти» (п. 6.3.5 - 6.9, 6.10 Положення). Наказ є чинним на час ухвалення рішення суду, не був оскаржений Засновником Центру, тому є таким, що відповідає інтересам Центру.

Крім того, судом правильно не ставилось на обговорення та не надавалось оцінки доцільності скорочення чисельності або штату працівників установи відповідача, оскільки право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власникові або уповноваженому ним органу, що закріплено у ч. 3 ст. 64 ГК України та підтримано Верховним Судом в постанові від 16.01.2018 року, справа № 519/160/16-ц.

Таким чином, встановивши відповідність закону при винесенні Наказу № 07-к від 14 лютого 2018 року «Про зміни в організації праці та виробництва», яким скорочено посаду відповідача «сімейний вихователь», суд дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваного Наказу № 17-к від 27 квітня 2018 року про звільнення позивача у зв'язку із скороченням штату та зміною організаційної структури, оскільки на виконання вимог статей 40, 49-2 КЗпП України відповідачем було складено письмове попередження, яке вручене 14 лютого 2018 року позивачу про наступне вивільнення з займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників після закінчення двомісячного строку з моменту отримання цього повідомлення, а також доведено до відома позивача про надання їй відповідачем подальших гарантій як особі, яка має статус опікуна, про подальше матеріальне заохочення, порядок та умови якого будуть прописані в окремому локальному документі.

Враховуючи викладені обставини справи суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що Наказ №07-к від 14.02.2018 року «Про зміни в організації праці та виробництва» підписаний ОСОБА_5, яка не мала повноважень на підписання спірного наказу та проведення змін в структурі Центру, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до п.п.32,34 Типового положення про центр захисту дітей «Наші діти» керівництво центром здійснює його директор, який призначається на посаду та звільняється з посади засновником. Директор центру, зокрема, здійснює керівництво і контроль за діяльністю центру.

Відповідно до п.п.6.3.6, 6.9 Положення про Центр захисту дітей «Наші діти», затвердженого рішенням Наглядової Ради Громадської організації «Німецько - Польсько - Українське товариство в Україні» (протокол №6 від 08.06.2017 року), директор Центру затверджує штатний розпис Центру; може виконувати також інші повноваження, за винятком тих, що віднесені цим Положенням до компетенції засновника і не були делеговані Директору.

Наказом №05-к від 05 січня 2018 року призначено на посаду директора Центру захисту дітей «Наші діти» ОСОБА_5 з 09 січня 2018 року.

Таким чином, Наказ №07-к від 14.02.2018 року «Про зміни в організації праці та виробництва» підписаний повноважним директором Центру ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув увагу на питання щодо необхідності змін в структурі Центру, оскільки станом на 14.02.2018 року структура Центру відповідала п.10 Типового положення про Центр захисту дітей «Наші діти» затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2009 року №1421 та п.2.2. Положення про Центр захисту дітей «Наші діти», затвердженого рішенням Наглядової Ради Громадської організації «Німецько - Польсько - Українське товариство в Україні» та не потребувала змін і була приведена у відповідність, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до положень ст. 64 ГК України прийняття рішення про зміни в організації виробництва та праці, в тому числі скорочення штату є виключним правом Центру та законність прийняття такого рішення не підлягає оцінці судом.

На виконання положень Наказу №07-к від 14 лютого 2018 року «Про зміни в організації праці та виробництва» Центром захисту дітей «Наші діти» розроблено та затверджено 19.04.2018 року засновником Центру - Громадською організацією «Німецько - Польсько - Українське товариство в Україні» організаційну структуру та штатний розпис Центру в новій редакції, яка була введена в дію з 01.05.2018 року на підставі Наказу Центру захисту дітей «Наші діти» від 27.04.2018 року.

Апеляційним судом витребувано та оглянуто Положення про Центр захисту «Наші діти», затверджене рішенням Наглядової Ради Громадської організації «Німецько - Польсько - Українське товариство в Україні» (протокол №12 від 01 червня 2018 року) Голова Наглядової Ради (ОСОБА_17).

Наказ №17-к від 27.04.2018 року про звільнення ОСОБА_1 винесено на підставі Наказу №07-к від 14.02.2018 року, тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що звільнення позивача відбулось без погодження із Засновником Центру.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що керівництвом Центру позивачу відповідно до положень ч.2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України не було запропоновано наявну посаду вихователя з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду роботи, колегія суддів не приймає до уваги.

ОСОБА_1 була призначена відповідно до вимог законодавства опікуном над малолітніми дітьми та проживала (перебувала) постійно (цілодобово) разом з дітьми на території Центру захисту дітей «Наші діти», здійснювала повноваження (виконувала обов'язки) щодо належного утримання, виховання та розвитку дітей, а не роботу (трудову функцію) в межах режиму роботи Центру з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку. Для стимулювання належного виконання обов'язків опікунів/піклувальників та задля дотримання умов виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку/піклування Засновник прийняв рішення про виплату грошової винагороди для опікунів/піклувальників на постійній основі. Для реалізації даного рішення їм було запропоновано укласти договір про надання послуг, однак ОСОБА_1відмовилась від укладення запропонованого договору.

Крім того, колегія суддів оцінює критично доводи апеляційної скарги, про неврахування судом, що вивільнення працівників було масовим, а уповноваженим органом відповідача не було поставлено до відома службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників, оскільки вказані доводи не впливають на законність ухваленого рішення суду, так як позивачу було запропоновано укласти угоду про надання послуг, від укладення якої позивач відмовилась.

Доводи апеляційної скарги, що позивач при вивільненні працівників у зв'язку із зміною в організації виробництва і праці мала переважне право на залишення на роботі відповідно до ст.186-1 КЗпП України колегія суддів не приймає до уваги враховуючи наступне.

Відповідно до ст.186-1 КЗпП України гарантії, встановлені статтями 56, 176, 177, частинами третьою - восьмою статті 179, статтями 181, 182, 182-1, 184, 185, 186 цього Кодексу, поширюються також на батьків, які виховують дітей без матері (в тому числі в разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також на опікунів (піклувальників), одного з прийомних батьків, одного з батьків-вихователів.

Згідно ч.3 ст.184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідаціїпідприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Позивачем відповідно до статей 77-78 ЦПК України суду не надано доказів того, що станом на дату звільнення ОСОБА_1 перебувала у стані вагітності, мала під опікою дітей до трьох (до шести років і перебувала у відповідній відпустці) або мала статус одинокої матері, яка виховує дитину віком до 14 - ти років або дитину з інвалідністю.

Тобто, твердження позивача про заборону звільнення опікунів з підстав передбачених ч.1 ст.40 КЗпП України помилкове в частині тих осіб, які не підпадають під ознаки встановлені статтею 184 КЗпП України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва 10 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.