Справа № 444/1823/18
Провадження № 2/444/153/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Жовківського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2, визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2, визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_1, площею 0,0622 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 за після смерті ОСОБА_2.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його тітка ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 56, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим Виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2 квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0622 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1

Зазначає, що ОСОБА_2 склала заповіт, за яким заповіла позивачу, як сину, усе її майно, що буде йому належати їй на день її смерті де б воно не знаходилось та з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право. Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_3, та зареєстровано в реєстрі за № 1411. У заповіті ОСОБА_2 вказала позивача як сина, у зв'язку із тим, що після смерті матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть №1551 від 11.08.1973 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, ОСОБА_2 як тітка, взяла позивача на виховання та до моменту своєї смерті вважала своїм сином.

Крім цього зазначає, що 10 липня 1990 року, змінив прізвище та по батькові з ОСОБА_5 на ОСОБА_1, про що було в книзі реєстрація актів про зміну прізвища, імені, по батькові зроблено запис №6, у зв'язку з тим, що до цього часу у всіх документах, був записаний як ОСОБА_1.

Вказує, що 20.03.2018 року звернувся в Жовківську державну нотаріальну контору, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно. Розглянувши дану заяву Жовківська державна нотаріальна контора надала відповідь №689/01/16 від 20.03.2018 року, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р., яка вказала позивача як сина у заповіті, мотивуючи це тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріально контору копії документів, про встановлення родинних відносин з померлою.

Крім цього вказує, що незважаючи на даний факт, вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з тіткою до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, вів з нею спільне господарство та проживав однією сім'ю, за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою №1382 виданою 10.05.2018 року КП «Рава-Руське будинкоуправління №2», також здійснював догляд за тіткою, за власний рахунок здійснив поховання ОСОБА_2, та після смерті утримує та доглядає вказане майно, а у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, яка говорить що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмову від спадщини ОСОБА_2 до нотаріальної контори позивач не надавав.

У зв»язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Позивач в підготовче засідання не з»явилась, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Представник відповідача в підготовче засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи належно повідомлений, що стверджено повідомленням про вручення повістки, однак представником відповідача надіслано на адресу суду лист в якому вказав, що у вирішенні даної справи повністю покладається на рішення суду. Окрім цього у даному листі просить розгляд справи проводити у відсутності його представників, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Оскільки сторони в підготовче засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла тітка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 56, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 виданим Виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2 квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0622 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 склала заповіт, за яким заповіла позивачу, як сину, усе її майно, що буде йому належати їй на день її смерті де б воно не знаходилось та з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право. Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_3, та зареєстровано в реєстрі за № 1411. У заповіті ОСОБА_2 вказала позивача як сина, у зв'язку із тим, що після смерті матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть №1551 від 11.08.1973 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, ОСОБА_2 як тітка, взяла позивача на виховання та до моменту своєї смерті вважала своїм сином.

Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що 10 липня 1990 року, позивач ОСОБА_1 змінив прізвище та по батькові з ОСОБА_5 на ОСОБА_1, про що було в книзі реєстрація актів про зміну прізвища, імені, по батькові зроблено запис №6, у зв'язку з тим, що до цього часу у всіх документах, був записаний як ОСОБА_1.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що 20.03.2018 року позивач звернувся в Жовківську державну нотаріальну контору, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно. Розглянувши дану заяву Жовківська державна нотаріальна контора надала відповідь №689/01/16 від 20.03.2018 року, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р., яка вказала позивача як сина у заповіті, мотивуючи це тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно подати в нотаріально контору копії документів, про встановлення родинних відносин з померлою.

Щодо спадкового майна, то слід зазначити, що згідно довідки №86 від 10.01.2018 р. виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 р., кв. АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Жовківською нотаріальною конторою 19.05.1998 р. за р.№2-207, і записано в реєстрову книгу за №595 «а» від 15.12.1998р. Відповідно до довідки - характеристики №85 від 10.01.2018 р. виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», загальна інвентаризаційна вартість вищезазначеної квартири площею 43,3 м.кв станом на 11.09.2017 р. становить 53858 (п'ятдесят три тисячі вісімсот п'ятдесят вісім гривень).

Згідно довідки №70 від 05.01.2018 р. виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 р., кв. АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Рава-Руською державною нотаріальною конторою 07.05.2010р. за р№525., і записано в реєстрову книгу за №1004 від 07.06.2010 року. Відповідно до довідки - характеристики №69 від 05.01.2018 р. виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», загальна інвентаризаційна вартість вищезазначеної квартири площею 62,6 м.кв. станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 р., складає 199811 (сто дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот одинадцять гривень).

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №127/0/195-18 від 15.05.2018 р., виданого Відділом у Жовківському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, земельна ділянка кадастровий НОМЕР_1, що розташована за адресою АДРЕСА_1, її вартість складає за нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки 71404, 36 грн. (сімдесят одну тисячу чотириста чотири гривні 36 коп.), власником даної земельної ділянки виступає ОСОБА_2 згідно держаного акту на право приватної власності на землю, актовий запис №162.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця.

Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Таким чином судом встановлено, що в тітки інших родичів, кровної спорідненості попередньої черги, окрім позивача - ОСОБА_1 немає.

А тому враховуючи все вище викладене, суд приходить до переконання, що позивач не має можливості у встановленому порядку у нотаріальній конторі оформити своє право власності на нерухоме майно після смерті своєї тітки. Саме через цю обставину він змушений звернутися за захистом своїх прав до суду.

Разом з тим суд при вирішенні справи враховує, те, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з тіткою до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, вів з нею спільне господарство та проживав однією сім'ю, за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою №1382 виданою 10.05.2018 року КП «Рава-Руське будинкоуправління №2», а тому у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відмову від спадщини ОСОБА_2 до нотаріальної контори позивач не надавав.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, кадастровий № НОМЕР_1, площею 0,0622 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.