Апеляційне провадження № 22-ц/824/8851/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 752/2198/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В., суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі:- ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_4 ,

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року, ухваленого в приміщенні суду під головуванням судді Шевченко Т.М., -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внасліок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15 березня 2016 року на вул. Антоновича, 176 (паркінг торгово-розважального центру "Оушн Плаза") в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував його син ОСОБА_5 , та автомобіля «Ленд Ровер» д.н.з. НОМЕР_2 . НОМЕР_3 Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 та 124 КУпАП, ОСОБА_6 . Згідно відомостей Центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України відповідальність водія автомобіля «Ленд Ровер» д.н.з. НОМЕР_2 на дату настання ДТП не була застрахована.

21 липня 2016 року він звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, проте 16 серпня 2016 року йому було відмовлено у проведенні відшкодування з підстав, що належний йому транспортний засіб на момент звернення вже був відремонтований.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 264-1 від 26 травня 2016 року, виконаного експертом ОСОБА_7 , вартість матеріального збитку, завданого йому, як власнику автомобіля «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 86 412,79 грн. Оскільки він використовував належний йому автомобіль щоденно, виникла необхідність щонайшвидше відремонтувати транспортний засіб. У зв`язку з цим ним на рахунок ДП "Ауді Центр Віпос" було сплачено суму за відновлювальний ремонт в розмірі 78 437,87 грн. зазначав також, що у зв`язку з виниклими обставинами йому було завдано матеріальної шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 78 437,87 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 3 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду справи, всупереч клопотанню представника відповідачів про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю, судове засідання не відкладено. Також суд не прийняв до уваги, що позивач ухилився від проведення експертного дослідження та на вимогу експерта не виконав його клопотання, що призвело до не проведення експертизи. Вважав, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому висновок суду вважав безпідставним.

Суд першої інстанції не встановив, які саме ушкодження були отримані позивачем в момент ДТП і чи відповідав їх характер розміру визначених позивачем збитків.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідачів ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав в ній викладених. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_8 заперечував проти доводів апеляційної скарги. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є доведеними. Стосовно стягнення моральної шкоди, суд, зменшуючи її розмір до 3000 грн. врахував, що оскільки майно позивача було пошкоджено і він вживав певні дії для відновлення свого порушеного права, проте тяжких наслідків для позивача в результаті ДТП не настало. Тому вважав вищевказану суму достатньою.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 травня 2016 року о 19 год. 30 хв. по вул. Антоновича, 176 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Ауді А4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «Ленд Ровер» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль «Ауді А4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (ас. 5).

Постанова є чинною.

Згідно відомостей Центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України відповідальність водія автомобіля «Ленд Ровер» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату настання ДТП не була застрахована. (ас. 26)

З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2016 року позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, проте листом від 16 серпня 2016 року позивачу було відмовлено у проведенні відшкодування з підстав, що належний позивачу транспортний засіб на момент звернення вже був відремонтований.(ас. 27, 28)

В обґрунтування розміру своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на рахунки - фактури від 30 квітня 2016 р., 17 травня 2016 р. та 26 травня 2016 р. з відповідними квитанціями на суму 78 437,87 грн. (ас.ас. 20-25)

Звертаючись до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, ОСОБА_1 посилався на те, що йому була завдана майнова та моральна шкода, яка полягає у пошкодженні його автомобіля внаслідок вчиненого відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Системний аналіз статей 509, 1187, 1188, 1192 ЦК України дає підстави для висновку, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов`язок.

За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи та доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, вбачається, що з метою встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи, необхідним було дослідження питання вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Ауді» А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таке клопотання заявлялося представником відповідачів ОСОБА_4 та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року було задоволено. По справі призначено експертизу, на вирішення якої ставилося питання про визначення розміру матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача внаслідок ДТП, що сталася 15.03.2016 по вул АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 .

Однак, експертиза не була проведена з підстав не надання позивачем детальних кольорових знімків пошкодженого об`єкта досліджень та пошкоджених при ДТП складових частин пошкодженого об`єкта досліджень, інформації щодо перебування об`єкта досліджень у попередніх ДТП, проведених капітальних ремонтах та наявних вузлах і агрегатах, які потребують ремонту або заміни станом на дату ДТП (ас.ас.92, 97 зворот).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача повідомив суд, що жодного клопотання експерта про надання кольорових фотознімків і інших витребовуваних доказів чи документів ОСОБА_1 не отримував.

Матеріали справи також не містять доказів отримання позивачем вказаного клопотання.

Представник позивача ОСОБА_8 повідомив також, що у нього є оригінал акту та відповідні фото пошкоджень автомобіля на цифровому носію, проте, жодна зі сторін, діючи на власний розсуд, не заявила клопотання про призначення у справі авто-товарознавчої експертизи для вирішення питання вартості матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача.

Тому при вирішенні питання визначення розміру матеріального збитку і, як наслідок, розміру відшкодування шкоди суд досліджує та аналізує у взаємному зв`язку з іншими доказами наявний у його розпорядженні звіт № 264-1 експертного товарознавчого дослідження від 26.05.2016 з метою визначення достовірності та розміру завданої шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, щодо ухилення позивача від проведення експертного дослідження, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки відповідачі мали змогу заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експетизи, однак не скористалась наданим їм правом.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність висновку суду яким не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Враховуючи, те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_4 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: