Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/865/19

12 червня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Флоряк Д.В.,

секретаря Дмитрук С.І.,

з уч. позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Зварищука В.В.,

представника служби у справах дітей Надвірнянської РДА Сметанюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської РДА, про надання права на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, який до початку розгляду справи по суті уточнила, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, як представник органу опіки та піклування Надвірнянської РДА, про надання права на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька.

Свої вимоги мотивує тим, що з 14 травня 2002 року вона проживає в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 За час спільного проживання у них народилося двоє дітей - сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких вони записані. В зв`язку з тим, що діти періодично хворіють, а також з метою їхнього відпочинку, оздоровлення та розвитку вона має намір та можливість відвідати разом з дітьми Грецію, в якій проживає її сестра. Зазначила, що діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок їх виїзду за кордон, і єдиними належними документами, які дадуть підставу для перетину дитиною кордону, є нотаріально посвідчена згода відповідача, або рішення суду. Однак, вона не може отримати від відповідача нотаріально посвідчену згоду на дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон, оскільки відповідач постійно уникає розмов про надання такого дозволу, відмовляється піти до нотаріуса на вчинення відповідних дій, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить позов задоволити та надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд їхніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України в Грецію та в інші країни Шенгенської зони в її супроводі без дозволу (згоди) батька ОСОБА_2 (відповідача по справі) в період з 15 липня 2019 року до 31 серпня 2019 року.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2019 року залучено службу у справах дітей Надвірнянської районної адміністрації, як представник органу опіки та піклування до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Зварищук В.В. уточнені позовні вимоги підтримали повністю з мотивів викладених в заяві, просять позов задоволити в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області як органу опіки та піклування ОСОБА_5 , не заперечила проти задоволення позову, зазначивши, що надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде повністю відповідати інтересам дітей.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, шляхом надсилання судової повістки рекомендованим листом та розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не подавав.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

За згоди сторони позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, висновок представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі Bellet v. France Європейський Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27січня 1995 року № 57 "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

З наведеного також вбачається, що чинним законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років, із зазначенням конкретної країни, конкретної дати виїзду (разового), а не надання рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення держави перебування та конкретного періоду такого перебування, що у порушення ст.ст.153, 157 СК України фактично позбавить батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особистого спілкування з нею.

Ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 14 травня 2002 року проживає в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 , про що ствердила в судовому засіданні.

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей - сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є неповнолітнім, що підтверджується відповідною копіями свідоцтв про їх народження (а.с.5-6) .

Судом встановлено, що в даний час діти проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою №1130 від 18.04.2018 року, виданою Гвіздською сільською радою Надвірнянського району ( а.с.9).

Також встановлено судом, що неповнолітній син сторін по справі ОСОБА_4 хворіє, що стверджується відповідною медичною довідкою ( а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак на даний час він виїхав за межі держави на сезонні роботи, що стверджується довідкою №1322 від 16 травня 2019 року ( а.с.21).

На даний час позивач ОСОБА_1 бажає, щоб її неповнолітні діти поїхали за кордон, а саме в Грецію , де проживає її рідна сестра, для оздоровлення та відпочинку, однак не може цього зробити, так як відсутній дозвіл батька на виїзд за кордон неповнолітніх синів.

У відповідності до п.2 Протоколу №4 Міжнародної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1959 р.), ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод людей. Стаття 3 цього ж Протоколу передбачає, що нікого не може бути позбавлено права в`їзду на територію держави, громадянином якої він є.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВР №789-XІІ від 27.02.1991 року норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні, дані щодо обох батьків, вік дітей, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дітей за кордон в даному випадку не порушує прав ОСОБА_2 , як батька дитини, та вчиняється матір`ю виключно в інтересах синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Таким чином, є всі правові підстави для надання дозволу без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виготовити проїзні документи для виїзду неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України (Греція) та надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька у супроводі їх матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для оздоровлення та відпочинку, що відбудеться з 15 липня 2019 року по 31 серпня 2019 року в Грецію.

На підставі викладеного, ст.313 ЦК України, ст.154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", п.16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", керуючись ст.ст.4, 19, 258, 263-265, 268, 279, 280-282, 289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Надати дозвіл виготовити проїзні документи для виїзду неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженців та жителів с. Гвізд, Надвірнянського району Івано-Франківської області, за межі України в Грецію без згоди їх батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Дозволити виїзд за межі України неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцям та жителям с. Гвізд, Надвірнянського району Івано-Франківської області, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 15 липня 2019 року по 31 серпня 2019 року, з метою оздоровлення та відпочинку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлений 13.06.2019 року.