Борівський районний суд Харківської області
справа: № 623/2425/19
провадження: 2/614/173/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

17.09.2019 Борівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Гуляєвої Г.М.

за участю: секретаря Євтіхієвої С.В.

позивача ОСОБА_1

3-ої особи: представника Служби у справах дітей Ізюмської

міської ради Мартинової Т.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Борова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Ізюмської міської ради

про позбавлення батьківських прав

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3 особа: Служба у справах дітей Ізюмської міської ради про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбних відносин у них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 .

09 грудня 2009 р. шлюб між ними було розірвано, про що зроблено відповідний запис в книзі реєстрації розірвань шлюбів за №192.

З лютого 2008 р. відповідач проживає окремо, ухиляється від належного виконання свого батьківського обов`язку, а саме: не цікавиться життям дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання.

Відповідно до довідки, виданої Ізюмським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №16 Ізюмської міської ради від 06.09.2013 №128 про те, що відповідач у дошкільний заклад за дитиною не приходить, вихованням дочки в дошкільному закладі не цікавиться.

Позивач неодноразово в телефонному режимі повідомляла відповідача про необхідність спілкування його з дочкою, на що останній постійно посилався на те, що йому ніколи і це не його проблеми, і щоб позивач самостійно виховувала дочку.

Довідками Ізюмської гімназії №1 Ізюмської м/ради №1-26/94 від 03.03.2016, №01-26/52 від 24.01.2018, №01-26/65 від 30.01.2019, №01-26/253 від 14.05.2019 підтверджується, що відповідач всупереч вимогам СК України категорично відмовляється приймати участь у вихованні їхньої спільної дочки.

Міжрайонний відділ ДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах по м.Ізюм листом №1958 від 11.06.2019 підтверджує наявність заборгованості по сплаті аліментів відповідачем. Ним сплачуються аліменти, але не в повному розмірі та відповідно розрахунку вбачається системність несплати.

В кінці травня 2019 р. позивач звернулася до відповідача з проханням надати йому дозвіл на реєстрацію місця проживання їхньої дочки, однак останній в свою чергу заявив, що спочатку позивач повинна написати заяву у виконавчу службу з приводу відсутності у неї претензій щодо заборгованості та підтвердити, що вона отримала кошти в повному розмірі. При цьому позивач вказала, що в подальшому їхній дочці буде неможливо отримати паспорт громадянина України та проблематично вступити до вищого навчального закладу, але відповідач чітко сказав, що це не його проблеми і в іншому випадку він нічого надавати не буде.

Позивач вказує, що відповідач свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки, не цікавиться її долею протягом останніх 10 років, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з дитиною не підтримує. Відповідач навіть не цікавиться станом здоров`я їхньої дочки, хоча та має захворювання очей.

26.07.2019 ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

14.08.2019 позивач надала до суду клопотання про залучення в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Службу у справах дітей Ізюмської міської ради.

14.08.2019 ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Ізюмської міської ради; відкладено підготовче судове засідання.

Ухвалою Борівського районного суду Харківської обл. від 29.08.2019 закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтвердила вищевикладене та підтримала позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач по справі позов визнав, про що надав відповідну заяву, просив справу слухати без його участі.

Представник Служби у справах дітей Ізюмської міської ради позовні вимоги позивача підтримала, вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав, так як він не піклується своєю неповнолітньою дитиною.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знає з 2008 р., з її колишнім чоловіком ОСОБА_2 особисто не знайома, оскільки жодного разу не бачила, щоб він приїжджав до своєї дочки ОСОБА_3 . Участі у вихованні дочки він не приймає. На теперішній час ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона знайома з ОСОБА_1 приблизно 10 років, оскільки вони працювали разом. За цей час вона ніразу не бачила, щоб її колишній чоловік ОСОБА_2 забирав свою дочку ОСОБА_3 зі школи, це робила ОСОБА_1 Зі слів останньої, свідку відомо, що ОСОБА_2 не спілкується зі своєю дочкою.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача ОСОБА_1 з грудня 2007 р. ОСОБА_1 зі своїм колишнім чоловіком проживала з 2007 р. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 , приблизно через рік вони розлучилися. Вказала, що вона є хрещеною матір`ю ОСОБА_3 , позивачу вона приходиться родичкою та подругою. За весь період після розлучення, вона жодного разу не бачила ОСОБА_2 , з дитиною він не спілкується, ОСОБА_3 взагалі його незнає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, 3-ої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відповідач по справі ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

В суді встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.10).

Крім того, в суді встановлено, що згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 09 грудня 2009 р. (а.с.11), згідно копій довідок ОСОБА_8 (близької подруги сім`ї ОСОБА_1 ), ОСОБА_12 (сусідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), ОСОБА_9 (хрещеної ОСОБА_3 ) та ОСОБА_4 (близького друга сім`ї ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 за останні 10 років жодного разу не відвідав свою дочку ОСОБА_3 ; жодного разу не відвідував її ні вшколі, ні в дитячому садку, не відвідував батьківські збори та не приймав ніякої участі у її вихованні; а також ніколи не провідував дочку в лікарні, коли вона хворіла та не приймав участі в оздоровленні дитини (а.с.12-15), згідно копії листа ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , позивач просить відповідача надати їй нотаріально завірений дозвіл на реєстрацію місця проживання їхньої спільної дочки ОСОБА_3 за місцем реєстрації матері (а.с.17), згідно копії інформації Ізюмського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №16 Ізюмської м/ради Харківської обл., з 01.06.2011 по 05.09.2013 дитина ОСОБА_3 відвідувала групу №6 « Метелики » (старшого дошкільного віку; зі слів вихователя, дитину приводить та забирає з дошкільного закладу мати ОСОБА_1 ; батько ОСОБА_2 в дошкільний заклад за дитиною не приходить, вихованням доньки в дошкільному закладі не цікавиться (а.с.18), згідно копії довідок Ізюмської гімназії №1 Ізюмської міської ради Харківської обл., батько учениці 2-А класу (в подальшому 4-А класу, 5-А класу) ОСОБА_3 - ОСОБА_2 не відвідує школу та не цікавиться успіхами у навчанні дитини; не спілкується з вчителями та не відвідує батьківські збори (а.с.19-22), згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.06.2019 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 складає 17884,97 грн. (а.с.23-24), згідно копії довідки медичного закладу, ОСОБА_3 рекомендовано носити окуляри, оскільки остання має діагноз - пресбіопія астігматіки правого ока; рекомендовано оздоровлення (а.с.25), ОСОБА_2 на рахунок Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському р-нах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківській обл. було перераховано заборгованість по аліментам в сумі 17887,97 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №Р24А621158349А43375 від 11.06.2019 (а.с.47), згідно висновку Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської м/ради, в інтересах малолітньої дитини, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , в зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.61).

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Суд погоджується з висновками органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Ізюмської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що відповідач - батько дитини ОСОБА_3 без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, не здійснює будь-яких можливих дій щодо участі в її житті та утриманні.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з незалежних від неї причин.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини.

Також згідно Конвенції про права дитини суд бере до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження".

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Суд ухвалює судове рішення щодо малолітніх, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3, 27 Конвенції ООН про права дитини.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вищезазначене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові по справі №631/2406/15-ц від 13 березня 2019 р.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження належними та достатніми доказами той факт, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється та свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання своєї неповнолітньої дитини. На підставі чого суд вважає за потрібне позбавити відповідача батьківських прав.

У відповідності до ч.6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Суд вважає за необхідне роз?яснити ОСОБА_2 що у відповідності до ст. 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.4,12,81,141,263-265,430 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, на підставі ст.ст.19,150,151,164,165,183,192 СК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Борівський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 18.09.2019 року.

Головуючий Гуляєва Г. М.