ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5929/19 Справа № 216/2650/17 Суддя у 1-й інстанції - Биканов І. Р. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а:

06 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Вказувала, що тривалий час працювала з ОСОБА_1 у товаристві Червоного Хреста України, часто надавала їй притулок у власному помешканні, виступала поручителем в отриманні кредиту, а також надавала власні кошти та поштові марки товариства Червоного Хреста України у борг. Так, ОСОБА_1 взяла у борг 3.442 грн. та зобов`язалась повернути 2.000 грн. у листопаді 2013 року, іншу суму зобов`язалась повернути шляхом поділу на рівні суми платежів протягом семи місяців у розмірі 206 грн. на місяць, що підтверджується розпискою від 22 листопада 2013 року; також взяла у борг 600 грн. та зобов`язалась повернути до грудня 2014 року; 19 вересня 2014 року взяла у борг 550 грн.; 23 лютого 2015 року - 1.500 грн.; 17 лютого 2015 року - 164 грн.; 1.291 грн. зобов`язалась повернути у січні 2015 року; 07 березня 2015 року взяла у борг 164 грн., 163 грн., 325 грн., 1.000 грн., 700 грн. та зобов`язалась повернути борг до квітня 2015 року; у березні 2015 року - 164 грн.; у квітні 2015 року - 164 грн.; у травні 2015 року - 164 грн.; у червні 2015 року - 164 грн. Загальний розмір заборгованості становить 10.555 грн.

Крім того, зазначала, що ОСОБА_1 , окрім грошових коштів, брала в неї у борг марки товариства Червоного Хреста України, які використовувалися для здійснення певних грошових розрахунків та дій. Так, 25 грудня 2008 року - ОСОБА_1 взяла у борг 1.800 марок по 01 грн., що еквівалентно на грошові кошти 1.800 грн.; 16 січня 2009 року - взяла у борг 91 марку по 5 грн., що еквівалентно на грошові кошти 455 грн., 95 марок по 02 грн., що еквівалентно на грошові кошти 190 грн., 256 марок по 01 грн., що еквівалентно на грошові кошти 256 грн. Відповідно до розписки від 16 січня 2009 року, що підтверджує факт взяття у борг вищевказаних марок, 15 лютого 2009 року ОСОБА_1 повернула кошти лише у розмірі 493 грн., тоді як залишок становить 408 грн. Загальний розмір заборгованості за марки товариства Червоного Хреста України еквівалентно на грошові кошти становить 2.208 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 12.763 грн.

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 10.555 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції:

- не врахував, що з 12 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнана недієздатною згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року;

- постановив рішення на підставі копій розписок, оформлених без свідків;

- не звернув уваги на те, що відповідач має психічні розлади та не може в повній мірі усвідомлювати свої дії;

- не врахував, що копії розписок наданих позивачем не містять зобов`язання про їх повернення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно розписок відповідач ОСОБА_1 в період з 22 листопада 2013 року по 07 березня 2015 року отримала від ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 10.555 грн. із зобов`язанням їх повернути - а.с.13-17, 20-23.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, тому позовні вимоги в частині стягнення боргу за розписками є обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (статті 1047 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що в копіях боргових розписок від 23 лютого 2015 року на суму 1.500 грн.(а.с.15), від 07 березня 2015 року на суму 1.000 грн. (а.с.21) відображено лише факт передачі вказаних грошових коштів та не зазначено строк їх повернення.

За таких обставин, зважаючи на те, що у вказаних розписках не зазначено строк повернення коштів, суд першої інстанції стягуючи за ними з відповідача борг, не звернув уваги на те, що такий борг має бути повернутий у порядку, встановленому частиною першою статті 1049 ЦК України, тобто протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, проте матеріали справи не містять доказів пред`явлення таких вимог до відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розписки від 17 лютого 2015 року на суму 164 грн. (а.с.14); від 19 вересня 2014 року на суму 550 грн. (а.с.16); від 07 березня 2015 року на суму 164 грн.,163 грн., 325 грн. (а.с.21) та на а.с.23 в сумі: за березень 2015 року - 164 грн., за квітень 2015 року - 164 грн., за травень 2015 року - 164 грн, за червень 2015 року - 164 грн., свідчать лише про отримання грошових коштів відповідачем від позивача, не містять зазначення, що вказані кошти надані ОСОБА_3 ОСОБА_1 в борг, у розписках не зазначено строк повернення коштів, тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено їх правову природу, безпідставно застосовано в цій частині ст.1046 ЦК України, оскільки відсутні підстави вважати, що згідно зазначених розписок між сторонами укладалися договори позики.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи з 01 січня 2003 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК №335212, рекомендовані заходи по відновленню працездатності: спостереження та лікування у психіатра (а.с.119).

З наданого позивачем висновку №534 від 01 жовтня 2013 року (а.с.24) лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом внаслідок психічного розладу ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, проживає разом з ОСОБА_3 та за станом психічного здоров`я ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування.

Вказані обставини свідчать про те, що на момент підписання розписок відповідач вже страждала на психічні розлади та не могла усвідомлювати своїх дій, сама позивач в позові посилається на те, що відповідач страждає на психічні розлади, вказані обставини не можуть бути не враховані під час розгляду питання про стягнення коштів з відповідача.

Крім того, згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано недієздатною та призначено ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_1 (а.с.149-151а).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.