Справа № 524/5268/18
Провадження №2/524/242/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2019 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,-
ОСОБА_5 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, які були стягнуті судовим наказом судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Предоляк О.С. від 12.03.2018 по справі №524/273/18 з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, шляхом стягнення з нього аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА ОСОБА_8 ОСОБИ
Свої вимоги позивач мотивував тим, що він не має постійного місця роботи та постійного заробітку, оскільки за освітою він художник та іншими професіями не володіє. Також він має на утриманні непрацездатного хворого батька, з яким він проживає і якому також повинен надавати грошову допомогу. Ним сплачуються аліменти на утримання сина поштовим переказом, а також він приймає участь в додаткових витратах на дитину. Оскільки він не працевлаштований, розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього щомісячно, визначається державним виконавцем з урахуванням середньої заробітної плати по місту і становить 2057,50 грн. Однак, таких доходів він не має і отримати не зможе.
В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначила, що позивач не має можливості працевлаштуватись на постійне місце роботи по причині того, що має здійснювати догляд за своїм батьком, якому виповнилось 80 років Останній має ряд хронічних захворювань і у виписці з його медичної карти лікарями рекомендовано МСЕК для встановлення необхідності стороннього догляду. Дохід позивача складається з тимчасових заробітків та компенсаційних виплат, які призначені УСЗН Автозаводського району Департаменту соціального захисту населення та питань АТО Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області позивачу як непрацюючий особі, яка доглядає за особою, яка досягла 80-річного віку.
Третя особа, ОСОБА_6 надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В своїй заяві також зазначив, що через його стан здоровя його син, ОСОБА_5, дійсно здійснює за ним догляд і надає матеріальну допомогу.
ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА ОСОБА_8 ОСОБИ
В своєму відзиві на позов ОСОБА_2 зазначила, що позов вважає безпідставним, необґрунтованим і недоведеним. Вказала, що в своєму позові ОСОБА_5 не навів доказів зміни матеріального(в бік зменшення) чи сімейного стану, його здоровя. Звертала увагу на те, що позивач має можливість при бажанні заробити кошти іншим шляхом, не маючи відповідної кваліфікації. Вважала, що надані позивачем документи, щодо стану здоровя батька не впливають на розмір стягнутих аліментів. Розмір пенсії батька позивача складає близько 4000 грн, а також він отримує допомогу від інших синів. Зазначила, що позивач не надає кошти на придбання ліків та одягу для сина. На її утриманні також перебуває непрацездатна мати, які отримує мінімальну пенсію за віком.
В судовому засіданні відповідач, представник відповідача адвокат ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували. Вважали, що в разі задоволення позову фактично весь тягар утримання сина буде покладено на відповідача. Звертали увагу суду на те, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували розмір його доходу і не обґрунтував чому розмір стягуваних з нього аліментів слід зменшити саме до 1000 грн. Також представник відповідача зазначила, що надана позивачем довідка ТОВ «Житлорембудсервіс» свідчить про реєстрацію позивача і його батька за однією адресою: м.Кременчук, пров.Гвардійський,3 кв.14, але вона не підтверджує факту їх спільного проживання. Просили суд врахувати, що у третьої особи, ОСОБА_6, окрім позивача є ще два сина, які йому допомагають, в тому числі матеріально. Сам ОСОБА_6 не потребує постійного стороннього догляду, оскільки може самостійно пересуватись.
Третя особа ОСОБА_4 заперечувала проти позову. Пояснила що її донька, ОСОБА_2 купує їй ліки, продукти харчування, оскільки її пенсії не вистачає на ці потреби.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ, ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
В судовому засіданні 10 грудня 2018 року судом були задоволені клопотання представників сторін щодо залучення до участі у справі третіх осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Також, судом було задоволено клопотання відповідача про витребування документів.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Судом було встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не заперечувалось учасниками судового процесу.
12 березня 2018 року суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука Предоляк О.С. по справі №524/273/18 було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 січня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
В ч.7 ст.170 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Згідно ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист(ч.ч. 8-10 ст.7 Сімейного кодексу України)
В ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої 28.08.1991 зазначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Згідно ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОЦІНКА СУДУ
Аналізуючи зміст ст. 192 Сімейного кодексу України, суд відзначає, що підставами для зміни розміру аліментів є:
-зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів;
-погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів;
-інші випадки, передбачені Сімейним кодексом України.
Аналогічні положення закріплені і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Тобто, звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів платник аліментів, відповідно до вимог ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, повинен довести те, що після визначення судом розміру аліментів, відбулись зміни в його матеріальному або сімейному стані, погіршився стан його здоровя або існують інші обставини, визначені в Сімейному кодексі України, які перешкоджають йому сплачувати кошти на утримання дитини у визначеному розмірі.
Так, звертаючись до суду із вимогами про зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з ј частини заробітку(доходу) на стягнення в розмірі 1000 грн, позивач посилається на те, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також необхідність постійного догляду за хворим батьком не дають йому можливості влаштуватись на постійну роботу та отримувати постійний дохід.
Оцінюючи вказані доводи позивача на відповідність вимогам ст.192 Сімейного кодексу України, суд відзначає наступне.
На підтвердження доводів про те, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти у визначеному розмірі, позивачем було надано копію трудової книжки, відповідно до якої ОСОБА_5 не працевлаштований. Разом із цим суд відзначає, що доказів, які б підтверджували розмір заробітку позивача з 12 березня 2018 року(дата видання судового наказу) суду надано не було.
Вказаний доказ, а саме трудова книжка, на переконання суду, підтверджує, крім іншого і те, що починаючи з 2005 року позивач не був офіційно працевлаштований і не здійснював дій щодо перереєстрації у відповідному центрі зайнятості для пошуку підходящої роботи з урахуванням його освіти та навичок.
У звязку з викладеним суд вважає, що позивачем не було доведено те, що після видання судового наказу відбулись зміни в його матеріальному стані.
Зміни в сімейному стані платника аліментів, на переконання суду, можуть полягати: у появі на утримання особи ще однієї дитини та/або її матері; надання допомоги своїм непрацездатним батькам, та ін.
Представник позивача в судовому засіданні, звертала увагу на те, що через стан здоровя батька - ОСОБА_6, позивач позбавлений можливості влаштуватись на роботу і отримувати стабільний заробіток, оскільки він здійснює догляд за батьком.
Так, на підтвердження вказаних доводів суду було надано: копію посвідчення на ім'я ОСОБА_6, копії виписок з медичних карт на ім'я ОСОБА_6, копію рішення від 10.01.2019 про призначення допомоги непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом I групи, а також за особою, яка досягла 80-річного віку, довідку №291 від 25.01.2019 про отримання допомоги.
Суд враховує те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, з огляду на те, що вони підтверджують те, що ОСОБА_6 є людиною похилого віку, досяг 80-річного віку та періодично проходить лікування.
Разом із цим, на переконання суду, вказані докази не є достатніми для висновку про те, що позивач позбавлений можливості працевлаштуватись або отримувати заробіток в достатньому розмірі без офіційного працевлаштування. Також суд враховує, що позивачем не було спростовано доводів відповідача про те, що ОСОБА_6 має можливість отримувати допомогу від інших родичів, зокрема синів. Крім того, суд зважає на те, що надані позивачем докази не підтверджують те, що за своїм станом здоровя ОСОБА_6 потребує постійного стороннього догляду і не здатен до самообслуговування.
У звязку із наведеним, суд відзначає, що позивачем не було доведено те, що в його матеріальному чи сімейному стані відбулись зміни, які перешкоджають йому сплачувати аліменти в розмірі ј частини його заробітку(доходу).
Інших доводів, які б відповідно до вимог ст.192 Сімейного кодексу України давали підстави для зміни розміру аліментів позивачем та його представником заявлено не було.
Враховуючи те, що судовий наказ, як особлива форма судового рішення не передбачає врахування обставин, вказаних в ст.182 Сімейного кодексу України для визначення розміру аліментів, суд вважає за необхідне вказати на те, що визначення розміру аліментів, як ј частина заробітку(доходу) в повній мірі відповідає положенням законодавства, зокрема Сімейному кодексу України, сімейному та матеріальному стану сторін, а саме наявності у них непрацездатних батьків, які потребують лікування та принципу рівності обовязку батьків щодо утримання дитини.
Проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає, що позивачем не були надані суду докази, які б відповідали ознаці достатності і які б давали суду змогу встановити те, що позивач дійсно не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Відтак, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_5, є недоведеним та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.02.2019

Суддя Д.Д.Андрієць