Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 554/16004/13-ц

провадження № 61-33630св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя -доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Аграрно-економічний коледж Полтавської державної аграрної академії, Полтавська державна аграрна академія,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2014 року у складі судді Бугрія В. М. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2017 року у складі суддів: Абрамова П. С., Мартєва С. Ю., Хіль Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2013 року ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до Аграрно-економічного коледжу Полтавської державної аграрної академії, Полтавської державної аграрної академії про визнання права власності.

Позов обґрунтовано тим, щоїй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу, укладеного у 1992 році між нею та Полтавським радгоспом - технікумом ім. А. С. Макаренко. Право власності позивач не зареєструвала, що підтверджується довідкою ПП «Полтавське Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 18 липня 2012 року.

Вказувала, що отримала вищевказану квартиру 05 червня 1974 року як працівник радгоспу-технікуму ім. Макаренка. Будинок належав технікуму, позивач сплачувала усі комунальні рахунки за користування квартирою технікуму. На момент викупу квартири вона одна проживала та була прописана в квартирі.

Позивач втратила правовстановлюючі документи на квартиру та не може їх відновити, а тому змушена була звернутись до суду.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 18,9 кв. м.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є законними та підтверджені належними доказами.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2017 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Аграрно-економічного коледжу Полтавської державної аграрної академії, Полтавської державної аграрної академії про визнання права власності закрито.

Ухвалу мотивовано тим, що заявник є власником квартири АДРЕСА_2 . Він не довів про порушення рішенням суду його прав та обов`язків, не надавжодного доказу, що на час ухвалення судового рішення він перебував на квартирному обліку, як особа яка має право на розширення житлової площі, зокрема за рахунок спірної квартири НОМЕР_1 . Крім того, право власності заявника на квартиру НОМЕР_2 не наділяє його правом розпорядження квартироюНОМЕР_1 . Вирішення питань щодо розширення житлової площі є компетенцією Виконавчого комітету Полтавської міської ради. На час ухвалення судом першої інстанції рішення позивач у справі ОСОБА_4 була живою і заявник не мав права на розширення житлової площі саме за рахунок квартири НОМЕР_1. Суд дійшов висновку про відсутність порушення судовим рішенням прав та обов`язків заявника у справі, тому апеляційне провадження підлягає закриттю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2017 року, просив скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2014 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

02 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2014 року, відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2017 року.

У червні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження від 05 червня 2019 року № 592/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано ти, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є неправомірною та прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Апеляційним судом не взято до уваги, що відповідачі не є належними відповідачами у справі, позивачем не надано доказів про втрату документів і що такі у неї були.

Після винесення незаконного рішення судом першої інстанції він позбавлений можливості звернутися до Виконавчого комітету Полтавської міської ради про виділення спірної квартири для покращення житлових умов, закриттям апеляційного провадження порушено його право на судовий захист.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 18,9 кв. м.

ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказане вище рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, вказуючи, що він є сусідом позивача, проживає у квартирі НОМЕР_2 та має право на розширення житлової площі , тому суд повинен залучити його як третю особу у справі. Крім того, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням вимог матеріального права, матеріали справи не містять доказів що ОСОБА_1 укладала договір купівлі - продажу та була власником вказаної квартири.

Заявник є власником квартири АДРЕСА_2 та має право на розширення житлової площі.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України 2004 року, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Право кожного на судовий захист закріплено також у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яким гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до статті 292 ЦПК України 2004 року, особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції, яке підлягає оскарженню, якщо суд ним вирішив питання про їх права та обов`язки.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року, права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відповідно до частини першої статті 297 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , оскільки він не є особою, яка брала участь у справі за позовом ОСОБА_1 до Аграрно-економічного коледжу Полтавської державної аграрної академії, Полтавської державної аграрної академії про визнання права власності, судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувались.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження відповідає вимогам ЦПК України 2004 року і не суперечить приписам статті 6 Конвенції та статті 64 Конституції України, доводи касаційної скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Верховним Судом встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального і процесуального права є безпідставними та необґрунтованими, спрямовані на встановлення та переоцінку обставин справи, яким суд апеляційної інстанції надав правову оцінку.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко