Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3030/17 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є.О.
Категорія 59 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/3030/17 за позовом ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 , за участю третьої особи - відділу державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування рішення державного реєстратора

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Грубіяном Є.О. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення 5-ї сесії 7-го скликання Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20.05.2016 р. «Про затвердження проекту землеустрою, відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 »; скасувати рішення державного реєстратора Затилюк М.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер 30383943 від 08.07.2017 р. та державну реєстрацію від 06.07.2016 р. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 20, номер запису про право власності - 15315713 права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку НОМЕР_7 , загальною площею 0,0808 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до Державного акту серії НОМЕР_2 від 04.12.2002 р., він є власником земельної ділянки площею 0,25 га розташованої в с . Сонячне Житомирського району. В 2017 році при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виявилось, що земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача має фактичну площу 0,2281 га, що не відповідає вказаному державному акту. Зменшення площі земельної ділянки відбулось за рахунок того, що суміжний користувач - ОСОБА_2 зайняла частину земельної ділянки, яка належить позивачу на праві приватної власності.

В зв`язку з чим позивач вважає, що рішення Камянської сільської ради від 20.05.2016 р. «Про затвердження проекту землеустрою, відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 » на підставі якого земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_2 є незаконним та підлягає скасуванню разом з державною реєстрацією.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування якої, зокрема, зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що кадастровий план є одним із доказів факту порушення його прав землевласника, наданих ще 04.12.2002р. В той час, як зменшення площі земельної ділянки відбулось в 2017 році на підставі рішення відповідача. Суд також не врахував висновки експерта, які підтверджують зменшення площі ділянки позивача та не з`ясував законність оскаржуваного рішення відповідача від 20.05.2017 р.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. При цьому зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Відповідач - Оліївська сільська рада Житомирського району не скористався своїм правом на подачу відзиву.

Третя особа - відділ державної реєстрації Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області надіслали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

В судовому засіданні представник позивача просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його вимог.

Відповідач та її представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач відповідно до договору довічного утримання від 29 грудня 1999 року отримав у власність житловий будинок та земельну ділянку для його обслуговування площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_2 .

04 грудня 2012 року ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, а 23.05.2007 р. технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 .

Під час проведення кадастрової зйомки для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виявилось, що в користуванні позивача перебуває земельна ділянка площею 0,2281 га, яка є меншою ніж площа, зазначена в державному акті від 04.12.2002 р. серії НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2011 р. та договору дарування Ѕ частки житлового будинку від 27.08.2011 р.

Рішенням органу місцевого самоврядування від 28.08.2015р. надано дозвіл відповідачеві на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність і виготовлено такий проект на земельну ділянку площею 0,0808 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

На підставі рішення 5-ої сесії 7-го скликання від 20.05.2016 р. Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області відповідач ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,0808 га із кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку господарських приміщень і споруд за адресою АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєструвала 06.07.2016 р.

26 вересня 2017 року рішенням виконавчого комітету Кам`янської сільської ради Житомирського району Житомирської області вирішено присвоїти фактичну адресу об`єкту нерухомого майна житловому будинку та земельній ділянці площею 0,25 га позивача - АДРЕСА_3 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 103710439 від 14.11.2017 р. державним реєстратором Затилюк М.Ю. 06.07.2016 р. здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку - кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0808 га по АДРЕСА_1 та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за власником ОСОБА_2 (а.с.21 т.1).

Згідно кадастрового плану земельної ділянки, виготовленої на замовлення позивача, йому належить земельна ділянка від «В» до «Г», суміжним користувачем від «А» до «Б» є ОСОБА_2 , від «Г» до «Д» - ОСОБА_5 . , від «Д» до «А» -землі загального користування (а.с.24 т.1).

16 липня 2018 року на замовлення позивача у справі проведено судову земельно-технічну експертизу № 31-Е/18. Згідно висновків даної експертизи встановлено, що загальна площа земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 становить 0,2295 га. При порівнянні окружної межі земельної ділянки фактичного користування ОСОБА_1 з межею земельної ділянки відповідно державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_3 від 04 грудня 2002 року, власником якого є ОСОБА_1 , експертом встановлено, що конфігурація земельних ділянок - співпадає частково, розміри - не співпадають. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_3 від 04 грудня 2002 року. Площа фактичного користування ОСОБА_1 становить 0,2295 га, що на 0,0205 га менше відповідно до правовстановлюючих документів. Крім того, експертом було встановлено, що земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_2 , формувалась за рахунок землекористування ОСОБА_1 (а.с.83-109 т.1)

Суд першої інстанції, проаналізував фактичні обставини справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що наведені позивачем докази не дають підстав стверджувати, що права позивача порушені взагалі, а якщо і порушені то саме відповідачем, суд вважав недоведеним факт зменшення площі земельної ділянки за рахунок збільшення площі земельної ділянки відповідача.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства» при розгляді цивільних справ суди повинні враховувати, що з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю, споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Під час розгляду в суді апеляційної інстанції позивач заявив клопотання про призначення додаткової земельно-технічної експертизи, оскільки експерт у своєму висновку № 31-Е/18 від 16.07.2018 р. не надала повної відповіді на питання чи має місце накладення земельних ділянок на ділянку, яка належить ОСОБА_1 та чи накладається на його земельну ділянку ділянка, що належить ОСОБА_2 .?

Відповідно до Висновку експерта за результатами додаткової судової земельно-технічної експертизи № 40-Е/19 від 04.04.2019 р. вбачається, що на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 04.12.2002 р. № 806, серія НОМЕР_3 та знаходиться по АДРЕСА_3 - існує накладення. Земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, накладається на земельну ділянку загальною площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 04.12.2002 р. № НОМЕР_4 та знаходиться по АДРЕСА_4 . За клопотанням представника відповідача до суду для дачі пояснень з приводу проведеної експертизи була викликана судовий експерт Ткач О.Ю. , яка підтвердила свій висновок і пояснила, що з урахуванням методів дослідження, які були використані при проведенні експертиз, було встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_2 , формувалась за рахунок земель позивача ОСОБА_1

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: висновками експертів (ст. 76 ч. 1, п.2 ч. 2 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1,2 ст. 89 ЦПК).

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Суд призначає додаткову експертизу у справі, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним (ст. 113 ч.1 ЦПК України).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст. 110 ч. 1 ЦПК України).

Суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, зокрема, на підставі висновку експерта, який є письмовим доказом у справі і підлягає оцінці судом, який розглядає справу по суті щодо його належності, допустимості та достовірності.

Зважаючи на те, що судовий експерт склав висновок № 40-Е/19, який є письмовим доказом у цивільній справі і, відповідно до ст.ст. 89, 110 ЦПК України, підлягає оцінці судом щодо його належності, допустимості та достовірності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Посилання суду першої інстанції на безпідставність вимог позивача також через підписання позивачем ОСОБА_1 у 2015 р. відповідачу ОСОБА_2 акта погодження меж земельної ділянки є помилковим, оскільки підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації (Постанова ВП ВС у справі №350/67/15-ц від 20.03.2019 р.).

Матеріалами справи, наданими доказами та поясненнями сторін в судовому засіданні встановлено факт накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача.

Таким чином, врахувавши, що оспореним рішенням п`ятої сесії сьомого скликання Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20.05.2016 р. та оскарженим рішенням державного реєстратора Затилюк М.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_2 на земельну ділянку внаслідок недосконалого розроблення технічної документації із землеустрою порушуються права позивача на користування належної йому земельної ділянки, апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При цьому, скасування правовстановлюючого документа відповідача та його реєстрації поставить сторони у становище, яке забезпечить дотримання прав на користування земельними ділянками, що перебувають у їх власності.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що розмір земельної ділянка позивача був зменшений за рахунок земель загального користування с. Сонячне Житомирського району є безпідставним, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на її підтвердження до суду надано не було.

Суд першої інстанції не дослідив вищевказаних обставин, не перевірив законність оспорюваного рішення, не дослідив належним чином докази, надані сторонами.

Відповідно до п.п.1, 3ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, тому з відповідачів на користь позивача стягуються понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Визнати незаконним та скасувати рішення 5-ї сесії 7-го скликання Камянської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20.05.2016 р. «Про затвердження проекту землеустрою, відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1 ».

Скасувати рішення державного реєстратора Затилюк М.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер 30383943 від 08.07.2017 р. та державну реєстрацію від 06.07.2016р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 20, номер запису про право власності - 15315713 права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку НОМЕР_7 , загальною площею 0,0808 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (Код місцезнаходження вул. Леоніда Ступницького, 68 с. Оліївка - 12402) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає по АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , який проживає по АДРЕСА_3 ) в розмірі по 1600,00 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2019 року.

Головуючий: Судді: