Справа № 450/2248/18 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/108/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

з участю: представника боржника Бобанича І ОСОБА_1 , заявника ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу №450/2248/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року у справі за заявою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про визнання виконавчого документа (судового наказу) від 06 серпня 2018 року у справі №450/2248/18 таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

03.09.2018 року представник боржника ОСОБА_5 звернувся в інтересах ОСОБА_4 до Пустомитівського районного суду із заявою в якій просить визнати виконавчий документ - судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.08.2018 року в справі № 450/2248/18 України, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.07.2018 року (дня подачі заяви) та до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 176,20 грн. - таким, що не підлягає виконанню з дати видачі такого наказу. Виришити питання, щодо судових витрат.

Заява мотивована тим, що Пустомитівським районним судом Львівської області видано Судовий наказ від 06.08.2018 року, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.07.2018 року (дня подачі заяви) та до досягнення дитиною повноліття. Також судовим наказом стягнуто з ОСОБА_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 176,20 грн. Вказує, що заявник при наявності чинного рішення суду Чеської Республіки, яким врегульовано відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо матеріального утримання дітей, зокрема неповнолітньої дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторно звернулась до суду, на цей раз в Україні, для вирішення питання щодо сплати аліментів на утримання дитини, яке вже по суті було вирішено судом іноземної держави. Рішенням суду від 10.01.2011р., яке набрало законної сили 11.02.2011р. встановлено, що діти передаються на виховання та утримання матері - ОСОБА_2 , на ОСОБА_4 покладено обов`язок сплачувати аліменти на їх утримання щомісячно в розмірі 2500 чеських крон на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 та на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 - 1500 чеських крон на місяць безпосередньо матері. У подальшому, ОСОБА_2 змінила місце постійного проживання та переїхала на територію України, де на даний час і зареєстровано її постійне місце проживання та проживання дочки ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 . Незважаючи на це, весь цей час боржник продовжував сплачувати ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей відповідно до рішення районного суду м. Трутнов Республіки Чехія. Копії квитанцій про перерахунок коштів за липень та серпень 2018 року на суму 4000 чеських крон кожна, додаються. Відтак, вказаними доказами доводиться виконання рішення районного суду м. Трутнов Республіки Чехія щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 та дочки ОСОБА_7 . Враховуючи наведене, на даний момент існує два судових рішення, якими покладено обов`язок зі сплати ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже виданий Пустомитівським районним судом Львівської області судовий наказ від 06.08.2018 року суперечить та порушує ч. 1 ст.21 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, що має вищу юридичну силу над нормами процесуального законодавства України.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 20018 року заяву задоволено.

Визнано виконавчий документ (судовий наказ) від 06.08.2018 року у справі № 450/2248/18 таким, що не підлягає виконанню з дати видачі судового наказу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 7 200, 00 (сім тисяч двісті гривень 00 коп.) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені ним витрати на залучення перекладача у розмірі 1 074, 00 (одна тисяча сімдесят чотири гривні 00 коп.) грн.

Ухвалу суду в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 7200 грн. оскаржила ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що подані адвокатом ОСОБА_9 І ОСОБА_10 . докази на підтвердження наданих послуг не підтверджують факту оплати таких. Посилається на правову позицію висловлену у Постанові Великої Палати Верховного Суд у справі №826/1216/16 від 27.06.2018 року в якій зазначено , що склад та розмір витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинна бути надана квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, що підтверджує оплату. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу , а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Просить скасувати ухвалу в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7200 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Бобанич І.Б. зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Зазначає, що апелянт безпідставно посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 від 27.06.2018 року, оскільки така ухвалена за результати розгляду адміністративної справи, а також стосувалася перегляду постанови прийнятої у 2016року, тобто за процесуальним законом, який вже втратив чинність. Натомість 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК в якій закріплені положення щодо визначення та порядку відшкодування витрат на правову допомогу, на які суд першої інстанції правомірно посилався в ухвалі. Стверджує, що витрати на правову допомогу підтверджені належними доказами, а саме квитанціями до прибуткового касового ордеру , які додаються до даного відзиву. Звертає увагу, що договором про надання правової допомоги визначено строк оплати послуг за надання правової допомоги, а саме 15 днів з дня набрання ухвалою законної сили, а відтак кінцевий строк оплати ще не настав. Просить ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в оскаржуваній частині, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід заволинити частково.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 оскаржує ухвалу в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд переглядає ухвалу лише в цій частині.

Судом встановлено такі обставини.

06.08.2018 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17.07.2018 року (дня подачі заяви) та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 176, 20 грн.

Задовольняючи заяву про визнання виконавчого документу-судового наказу таким, що не підлягає виконанню суд виховив з того, що є два судових рішення, якими покладено обов`язок зі сплати ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вітак виданий Пустомитівським районним судом Львівської області судовий наказ від 06.08.2018 року суперечить та порушує ч. 1 ст.21 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах. Судом встановлено, що рішення Чеської Республіки від 10.11.2011 року набрало законної сили та виконується боржником, що стверджується підтвердженням про здійснення оплати, 15.08.2018 року.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд виходив з того, що стороною боржника до матеріалів справи долучено попередній розрахунок суми судових витрат; додаткову угоду № 2 від 27.08.2018 року до договору про надання правової допомоги № 01/08/18 від 20.08.2018 року; акт прийняття передачі наданих послуг від 24.09.2018 року за договором про надання правової допомоги 01/08/18 від 20.08.2018 року та Додаткову угоду № 02 від 27.08.2018 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні роботи на суму 7 200, 00 грн.

Однак суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений розмір витрат на правову допомогу не підтверджений належними доказами, тому підлягає зменшенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати на професійну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Захист інтересів боржника ОСОБА_4 здійснює адвокат Бобанич Ігор Богданович, що стверджується договором про надання адвокатських послуг укладеного між ними 20.08.2018 року та ордером серії ЛВ № 087394 на надання правової допомоги від 20.08.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стороною боржника до матеріалів справи долучено попередній розрахунок суми судових витрат; додаткову угоду № 2 від 27.08.2018 року до договору про надання правової допомоги № 01/08/18 від 20.08.2018 року; акт прийняття передачі наданих послуг від 24.09.2018 року за договором про надання правової допомоги 01/08/18 від 20.08.2018 року та Додаткову угоду № 02 від 27.08.2018 року, з якого слідує, що виконавцем (адвокатом) були проведенні роботи на суму 7 200, 00 грн., а витрачений час на надання правової допомоги у даній справі становить 18 год.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару відповідно до зазначеного Закону врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

З даного розрахунку вбачається, що на підготовку до суду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню адвокатом затрачено 7 год., на підготовку та подання заяви на ознайомлення з матеріалами справи в суді -3 год. та на вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 3 год.

Однак колегія суддів, вважає, що зазначена кількість витрачених годин є завищеною з врахуванням складності даної справи, а внаслідок цього і завищений гонорар за її надання.

Крім цього, станом на час постановлення ухвали адвокатом не надано доказів, які підтверджують оплату гонорару оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Долучені до відзиву на апеляційну скаргу копії квитанції до прибуткового касового ордера не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки оплата за ними проведена поза строком визначеним у договорі про надання правової допомоги.

Також суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що ОСОБА_2 є отримувачем аліментів, а тому стягнення з неї зазначеної суми витрат на правову допомогу буде обтяжливим.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що ухвала підлягає зміні в частині визначення розміру витрат на правову допомогу та з врахуванням складності справи та того, що ОСОБА_2 є отримувачем аліментів, що є істотною обставиною при вирішені даного питання, розмір витрат на правову допомогу слід зменшити до двох тисяч гривень.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року змінити в частині судових витрат.

Зменшити суму судових витрат з ОСОБА_2 та стягнути в користь ОСОБА_4 2000(дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк