КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5699/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича на ухвалу Печерського районного суду м. Києва в складі судді Матійчук Г.О., постановлену в м. Київ 05 лютого 2019 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Ляпін Д.В. звернувся до суду із даним поданням, просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , на строк до повного виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 757/37831/17-ц від 15 березня 2018 року, виданим Печерським районним судом м. Києва.

Посилався на те, що на його виконанні знаходиться виконавче провадження № 56135154 з виконання виконавчого листа № 757/37831/17-ц від 15 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів загальною сумою 1334485,33 грн. Як приватним виконавцем ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 06 квітня 2018 року, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження, боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження.

Рішення станом на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що майно та/або кошти, належні боржнику на праві власності, та на які можна звернути стягнення - відсутні. Також 06 серпня 2018 року на адресу боржника направлений виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив, свідомо ухиляється від виконання рішення.

На запит виконавця повідомлено, що впродовж 2017 року ОСОБА_1 10 разів перетинав державний кордон України. Зважаючи на повторюваність поїздок боржника за однаковими напрямками, існує реальна можливість довготривалого виїзду боржника за межі України. Також, відсутність боржника на території України та кошти, витрачені ним на такі поїздки, негативно впливають на виконання судового рішення. Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення та впливу на боржника.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року подання залишено без задоволення.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Д.В., не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що суд встановив недоведеним факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, незважаючи на наявність доказів закордонних поїздок боржника та відсутність будь-яких його дій, спрямованих на виконання рішення суду (відсутність будь-яких сплат заборгованості, невиконання обов`язку подання декларації, який був роз`яснений боржнику у постанові про відкриття виконавчого провадження, отриманій ним особисто). Суд також не взяв до уваги відсутність майна та/або коштів, належних боржнику на праві власності, на які можливо звернути стягнення. Відсутність майна та/або коштів зумовлює необхідність задоволення подання про обмеження у праві виїзду боржника за межі України, адже це залишається єдиним можливим заходом впливу.

Крім того, зазначав, що судом в мотивувальній частині вказано, що матеріали не містять доказів повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження. Встановлене судом не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки відповідно до рекомендованого повідомлення, доданого до матеріалів справи, копію постанови одержано боржником особисто 02 травня 2018 року. У своєму запереченні на подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник особисто зазначав про свою обізнаність про відкрите виконавче провадження.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без задоволення подання приватного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження та прийшов до висновку, що державним виконавцем не було доведено факту свідомого та умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, а тому подання не підлягає задоволенню.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року у справі № 757/37831/17-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів позики за розпискою, яке набрало законної сили, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 1301000 грн., проценти за користування грошовими коштами в сумі 23560,56 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 1924,77 грн. та судові витрати (а. с. 71 - 73).

ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 , одержав копію рішення 20 листопада 2017 року (а. с. 74), в подальшому відповідачем подано апеляційну скаргу, яка була визнана неподаною та повернута заявнику ухвалою апеляційного суду від 02 березня 2018 року.

Зазначене свідчить про обізнаність відповідача про рух справи та наявність судового рішення, яке набрало законної сили.

15 березня 2018 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення від 16 листопада 2017 року (а. с. 127).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. від 06 квітня 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 56135154, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а. с. 128).

На а. с. 129 міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із датою подання 06 квітня 2018 року, в якому адресатом зазначено ОСОБА_1 , адреса - АДРЕСА_1 ; дата вручення поштового відправлення - 02 травня 2018 року.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 13 жовтня 2010 року (а. с. 130).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Д.В. від 06 квітня 2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1467933,86 грн. (а. с. 131).

06 квітня 2018 року приватним виконавцем здійснено запит до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб; інформацію щодо ОСОБА_1 за даними запитами не виявлено (а. с. 132 - 133, 135 - 136).

Згідно з повідомленням Територіального сервісного центру № 8046 РСЦ МВС в м. Києві за боржником зареєстровано транспортний засіб Ford Taurus 3800 д.н.з. НОМЕР_2 .

За даними Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, за даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи, трактори, самохідні шасі, інші механізми за боржником не зареєстровані (а. с. 150).

За інформацією Департаменту дозвільних процедур Державної архітектурно-будівельної інспекції України, відповідно до даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Держархбудінспекції, інформація щодо видачі/реєстрації боржнику, як замовнику будівництва, документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня (а. с. 149).

Відповідно до даних Головного управління Держпраці у Київській області, великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальні споруди, парові і водогрійні котли, посуди, що працюють під тиском трубопроводи пари та гарячої води, об`єкти нафтогазового комплексу за боржником не обліковуються (а. с. 147).

За даними Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, документи, що посвідчують право власності/користування земельними ділянками на території м. Києва, за боржником не реєструвались (а. с. 146).

За інформацією відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у м. Києві, боржник як власник зареєстрованої мисливської нарізної, гладкоствольної, газової, холодної зброї, як власник зареєстрованого пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії не значиться (а. с. 145).

За інформацією Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими депозитарними установами, боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, відсутній (а. с. 144).

За інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстрована на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки - іпотечний договір № 1905 від 23 липня 2012 року, іпотекодержатель ТОВ «Європартнер Фінанс». Інші відомості про право власності боржника на об`єкти нерухомого майна відсутні (а. с. 137 - 139).

13 квітня 2018 року, 26 квітня 2018 року, 06 серпня 2018 року, приватним виконавцем складено акти про те, що за вказаною у виконавчому документі адресою, а саме АДРЕСА_1 , під час перевірки двері ніхто не відчинив, майна боржника не виявлено, а 10 серпня 2018 року - що за викликом, що був направлений боржнику, у встановлений час, а саме 10 серпня 2018 року о 10:30, до офісу виконавця не з`явився, причин неявки не повідомив (а. с. 134, 140 - 142).

На а. с. 143 міститься виклик приватного виконавця від 06 серпня 2018 року № 1369 на адресу ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , яким боржника зобов`язано з`явитись до виконавця 10 серпня 2018 року о 10:30 за адресою м. Київ, вул. Грушевського 10 цокольний поверх, щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України 23 квітня 2018 року надано інформацію щодо перетинання державного кордону ОСОБА_1 (а. с. 152).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових

осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

У справі «Soering vs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, апеляційний суд враховує наступне.

Аналіз ст. 441 ЦПК України свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

При цьому саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого приватним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 подавав апеляційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2017 року, на виконання якого в подальшому було видано виконавчий лист, а отже боржник достеменно знав про його наявність.

В матеріалах справи на а. с. 129 наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, із якого вбачається, що боржник ОСОБА_1 02 травня 2018 року особисто отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, однак станом по теперішній час жодних дій на виконання рішення суду не вчинив.

Дані обставини були залишені поза увагою суду першої інстанції, яким зроблено помилковий висновок про відсутність доказів направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника покладено ряд обов`язків, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Разом із тим, після отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржником не було подано приватному виконавцю декларацію про доходи і майно.

Невиконання даного обов`язку боржника, передбаченого 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», свідчить про ухилення ним від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

На дані обставини суд першої інстанції уваги також не звернув.

Апеляційний суд також враховує, що згідно відомостей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, наданих приватним виконавцем разом із поданням суду першої інстанції, ОСОБА_1 лише в 2017 році десять разів перетинав межі України, принаймні один випадок перетину державного кордону має відмітку у графі мети поїздки «приватна» (а. с. 152), отже боржник мав на це кошти.

Наведене надає підстави для висновку про наявність грошових коштів у боржника, а отже, маючи реальні можливості для виконання рішення, боржник свідомо ухиляється від цього.

Про наведене свідчить також і декларація боржника як кандидата на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, надана до матеріалів справи приватним виконавцем (а. с. 218).

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань вже відбувся і є об`єктивно наявним та вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час розгляду справи апеляційним судом боржником ОСОБА_1 та його представником не було наведено об`єктивних причин, які б унеможливлювали виконання судового рішення.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця є необґрунтованими та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім того, суд в мотивувальній частині ухвали зазначив, що державним виконавцем не доведено факту свідомого та умисного ухилення боржника від виконання рішення, не звернувши уваги, що Ляпін Д.В. є не державним, а приватним виконавцем.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала як така, що не ґрунтується на законі, підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції постанови про задоволення подання.

Доводи боржника та його представника про порушення даним обмеженням у праві виїзду за межі України прав боржника як громадянина України є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом, оскільки можливість застосування таких обмежень передбачена як ст. 33 Конституції України, так і Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Законом України «Про виконавче провадження» в разі ухилення особи від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про задоволення подання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

На підставі ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із боржника ОСОБА_1 на користь приватного виконавця судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року скасувати і прийняти нову постанову, якою подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 , на строк до повного виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом № 757/37831/17-ц від 15 березня 2018 року, виданим Печерським районним судом міста Києва.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича (м. Київ вул. Грушевського Михайла, 10, цокольний поверх, код НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 384,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 червня 2019 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.