Провадження № 2/161/242/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Кирилюк В.Ф., за участю секретаря судового засідання Самолюк І.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Луцька державна нотаріальна контора, про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Луцька державна нотаріальна контора (далі - третя особа), про стягнення боргу у розмірі 37 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 2017 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір-заявка на перевезення вантажу від 08.11.2017 №08/11-1. За умовами даного договору позивач, як перевізник, взяв на себе зобов'язання надати послуги з перевезення вантажу за маршрутом м. Хюрт (ФРН) до м. Турійськ (Україна), а ФОП ОСОБА_2, як експедитор, зобов'язувався оплатити дане перевезення вартістю 37 000,00 грн.

Позивач вказує, що повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а саме у встановлені строки виконав перевезення, однак ФОП ОСОБА_2 з ним не розрахувався за надані послуги.

Позивач з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дізнався, що 24 січня 2018 року був внесений запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_2

В подальшому, зв'язавшись з телефонами ОСОБА_2, він дізнався що останній помер.

У березні 2018 року позивач пред'явив вимогу про погашення кредиторської заборгованості до відповідача, яка є спадкоємцем померлого ОСОБА_2, а також до третьої особи.

Посилаючись на вищевикладене, а також на положення ст.1282 ЦК України, позивач просить суд звернутися стягнення на майно відповідача, що одержано в натурі на користь позивача у розмірі 37 000,00 грн. в рахунок погашення боргу ОСОБА_4, померлого у грудні 2017 року.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у письмовому відзиві від 17 грудня 2018 року просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_2 за свого життя договорів з позивачем не підписував, а у позивача відсутній оригінал відповідного договору.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа пояснень щодо позову та відзиву не надавала, у письмовому клопотанні просить суд слухати справу за її відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Частиною другою статті 95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При цьому у частині шостій цієї є статті передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач заперечує існування підписного між позивачем та померлим ФОП ОСОБА_2 письмового договору-заявки на перевезення вантажу №08/11-1 від 08 листопада 2017 року, копію якого надав позивач (а.с.8).

У зв'язку з цим, судом пропонувалося позивачу надати оригінал вищеназваного письмового доказу.

У відповідь, позивач у письмовій заяві від 06 лютого 2019 року зазначив, що в нього відсутній оригінал вказаного документу, а сам договір-заявка укладався шляхом листування електронною поштою.

Однак на підтвердження обставин укладання договору між ФОП ОСОБА_2 та позивачем суду не було надані будь-які письмові докази в оригіналі, або електронні докази, в тому числі переписка цих осіб засобами електронного зв'язку.

Крім того відсутні відомості про підписання ФОП ОСОБА_2 вказаного договору-заявки шляхом скріплення його електронним цифровим підписом (ЕЦП), щоб надавало йому силу письмового договору відповідно до положень Закону України «Про електронний цифровий підпис», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Оскільки сторона відповідача заперечує існування договору-заявки на перевезення вантажу №08/11-1 від 08 листопада 2017 року, а позивач на вимогу суду не надав оригінал цього договору, або інші докази, в тому числі електронні, які підтверджують його укладення в електронній формі із скріпленням ЕЦП сторін, суд дійшов висновку, що надана позивачем копія договору-заяви не може братися судом до уваги як доказ.

Зважаючи на те, що відсутні письмові докази, які підтверджують взяття ФОП ОСОБА_2 на себе зобов'язань із оплати послуг наданих позивачем (оригінал відповідного договору), слід дійти висновку про безпідставність позовних вимог.

При цьому суд не бере до уваги інші документи, які надані позивачем, зокрема міжнародну товарно-транспортну накладну (CRM), податкову накладну, рахунок-фактуру, акт надання послуг (підписаний лише зі сторони позивача), оскільки вказані документи не підтверджують факт взяття на себе ФОП ОСОБА_2 зобов'язання із сплати послуг позивача.

У зв'язку з вищевикладеним, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмету спору на стороні відповідача Перша Луцька державна нотаріальна контора, про стягнення боргу- відмовити повністю.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є фізична особа-підприємець ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачем у справі є ОСОБА_2, яка проживає за адресою АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача є Перша Луцька державна нотаріальна контора, адреса місцезнаходження м. Луцьк, вул. Київський Майдан, 13, .

Повний текст рішення складений та підписаний 13 лютого 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк