Справа № 540/931/18
Номер провадження 2/540/52/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

у жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, з наступним уточненням позовних вимог (а.с. 35-42), посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільного сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якого відповідач згідно рішення суду сплачує аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно. Натомість позивач вважає вказану суму недостатньою для належного утримання дитини, оскільки в неї змінилося матеріальне становище - вона є інвалідом 2 групи, онкологічна МСЕК, значно зросли витрати на оплату комунальних послуг, потреби дитини на харчування, одяг, навчання та лікування. Також вказує на зміни в майновому стані відповідача - його син ОСОБА_5 досягнув трирічного віку, тож на користь цивільної дружини ОСОБА_3 не відраховуються аліменти, сина ОСОБА_6 всиновив ОСОБА_7, відповідач виплатив заборгованість по аліментах та займається мисливством, утримує ставок та має дохід від вилову риби. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_8 аліменти в розмірі ј частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та просить стягнути судовий збір з відповідача на користь держави.

Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач направила заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задоволити (а.с. 66), відповідач та третя особа подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали та не заперечували проти його задоволення (а.с.79,80). Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що між позивачем та відповідачем шлюб було розірвано, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 26.02.2007 р. (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с.7). Рішенням Машівського районного суду від 28.10.2013 р. було змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Машівського районного суду від 01.08.2006 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.народження на 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.43,44). Вказаним рішенням суду змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Машівського районного суду від 04.07.2013 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та на її утримання, та ухвалено рішення про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 на утримання сина ОСОБА_6 аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання ОСОБА_10 в розмірі 1/6 частки всіх всіх видів заробітку відповідача. Рішення набрало законної сили та є чинним.

Як убачається з копії рішення Машівського районного суду від 05.11.2015 року (а.с.45,46), зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 28.09.2015 року і до досягнення повноліття дитиною та на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/24 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28.09.2015 року і до досягнення сином ОСОБА_5 трьохрічного віку.

11 грудня 2015 року позивач уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.10).

Згідно з довідкою Михайлівської сільської ради № 02-45/1345 від 18.10.2018 р. позивач зареєстрована по АДРЕСА_1 та разом з нею зареєстровані: ОСОБА_13,1994 р.н. - дочка, ОСОБА_8,2006 р.н. - син (а.с. 5).

За довідками МСЕК серії АВ № 0857743 та виданою Карлівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 29.11.2018 року, ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності та отримує пенсію по інвалідності 1469,48 грн щомісячно (а.с.11,12,47).

З витягу із протоколу спільного засідання ради Михайлівського ОЗЗСОР І-ІІІ ступенів Михайлівської сільської ради і батьківського комітету від 03.09.2018 року убачається, що вартість гарячого харчування для учнів 5-11 класів складає 12 гривень на одну дитину в день (а.с.50) та за довідкою вказаного навчального закладу ОСОБА_8 навчається у 7класі і харчується в шкільній їдальні за рахунок батьківської плати (а.с.51).

За відомостями виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області №02-33/788 від 31.10.2018 р. відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_2 працює в НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та в першому кварталі 2018 року отримав заробітну плату в сумі 25856,97 грн, в другому - 30716,83 грн та в третьому - 47956,28 грн, за період з жовтня 2017 року по листопад 2018 року сплачено аліменти на користь ОСОБА_3 в сумі 18776,74 грн та ОСОБА_1 (з урахуванням заборгованості) в сумі 40805,26 грн, що стверджується довідками НГВУ «Полтаванафтогаз» та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с.52,71,72,74).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що оскільки на даний час погіршилося здоров'я в позивача та у зв'язку з віком зросли потреби дитини, натомість відповідач працює та припинив сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_10 і ОСОБА_3 до досягнення синами ОСОБА_14 та ОСОБА_5 трирічного віку, не має заборгованості по аліментах та сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/8 частки та ОСОБА_8 в розмірі 1/6 частки його доходів, що не перевищує визначеного законодавством розміру аліментів, що підлягають стягненню з боржника, відповідач та третя особа позов визнали, а тому такі вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, слід змінити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів з 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від заробітку в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та позов задовольнити. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, обов'язок по утриманню якої покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 1-18, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 28.10.2013 зі ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.

Стягувати зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття

Виконавчий лист, виданий Машівським районним судом на підставі рішення Машівського районного суду Полтавської області від 28.10.2013 № 540/1205/13-ц- відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу на один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженка с. Міжгір'я Міжгірського району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, паспорт громадянина України серія НОМЕР_5 виданий Машівським РС УДМС України в Полтавській області 29.01.2016 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, працює машиністом автоколони №7 ЦТТ НГВУ «Полтаванафтогаз».

Третя особа - ОСОБА_3, жителька с. Любимівка Машівського району Полтавської області, уродженка с.Новоселиця Семенівського арйону Полтавської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Суддя С.М.Косик