Ухвала

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 192/1746/17

провадження № 61-2096ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Садівничого товариства «Елуа» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Елуа», третя особа - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити певні дії, визнання рішення незаконним та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила зобов'язати відповідача відновити електропостачання на її садовій ділянці АДРЕСА_1, визнати незаконним рішення про виключення її з членів садівничого товариства та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що вона має у власності приватизовану земельну ділянку та будівлю, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вона є членом Садівничого товариства «Елуа» та має «членську книгу садівника», яка видана на її ім'я із зазначенням земельної ділянки АДРЕСА_1. Постачальником електроенергії до її будівлі є відповідач. 05 серпня 2017 року відповідачем без жодних попереджень було припинено енергопостачання до належної їй будівлі. Для розгляду питання щодо відновлення електропостачання відповідачем було призначено збори на 19 серпня 2017 року, які проведено без належної кількості членів правління та ухвалено незаконне рішення. 07 жовтня 2017 року вона звернулася з письмовою заявою до відповідача щодо причин відключення її земельної ділянки від енергопостачання, але голова правління ОСОБА_2 відмовилася її приймати та повідомила, що готує рішення про заборону її в'їзду на територію товариства. В період відключення її земельної ділянки від електропостачання вона була змушена відкласти заплановані ремонтні роботи, а також не могла користуватися на своїй земельній ділянці водою, оскільки з колодязя вода постачається за допомогою електронасосу. Неправомірними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди. Тому просила задовольнити позов.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року позов задоволено частково. Зобов'язано Садівниче товариство «Елуа» відновити електропостачання до садової ділянки АДРЕСА_1 в Садівничому товаристві «Елуа», що належить ОСОБА_1 Стягнуто з Садівничого товариства «Елуа» на користь ОСОБА_1 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 1 280 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Садівничого товариства «Елуа» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката, що сплачена в розмірі 11 100 грн та підлягає сплаті в розмірі 11 453,60 грн, а всього в розмірі 22 553,60 грн, та витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, в розмірі 106,80 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року апеляційну скаргу Садівничого товариства «Елуа» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року залишено без задоволення, рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року залишено без змін. Апеляційну скаргу Садівничого товариства «Елуа» на додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року задоволено, додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Садівничого товариства «Елуа» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката, що сплачена в розмірі 8 400 грн. В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

13 січня 2019 року Садівниче товариство «Елуа» подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Ціна позову в даній справі щодо відшкодування моральної шкоди становить 5 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Тобто в указаній частині справа № 192/1746/17 є малозначною в силу вимог закону.

Також предметом позову в цій справі є вимоги про зобов'язання відновити електропостачання на садовій ділянці та визнання незаконним рішення про виключення з членів садівничого товариства. Справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для її розгляду судом касаційної інстанції, оскільки такий розгляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Садівничого товариства «Елуа» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Елуа», третя особа - ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити певні дії, визнання рішення незаконним та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук