Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 496/6194/14-ц

провадження № 61-44954св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Маяківська сільська рада Біляївського району Одеської області,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Апеляційного суду Одеської області від 03 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Маяківська сільська рада Біляївського району Одеської області, про визнання заповіту нікчемним.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла

ОСОБА_3 - мати ОСОБА_1 .

Позивач як спадкоємець першої черги на спадкування за законом звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і запропоновано звернутися до суду, оскільки згідно із заповітом від 26 червня 2014 року, складеним ОСОБА_3 , остання заповіла все своє майно ОСОБА_2 , який є рідним братом позивача.

Позивач також вказував, що з тексту заповіту не вбачається, хто саме звернувся до секретаря Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, секретарем не встановлено особу заповідача. З тексту заповіту та посвідчувального напису вбачається, що особа заповідача встановлена із реєстраційного номеру облікової картки платників податків, так як серія та номер паспорту заповідача не зазначена ані в самому тексті заповіту, ані в посвідчувальному написі. Крім того, у реєстрі вчинення нотаріальних дій ідентифікаційний номер вказаний не ОСОБА_3 , а іншої особи, в реєстрі вказано паспорт, який належить іншій особі, а не заповідачу.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати заповіт, складений 26 червня 2014 року ОСОБА_3 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , нікчемним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31 серпня

2017 року (у складі судді Трушиної О. І.) позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано заповіт, укладений ОСОБА_3 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , посвідчений Виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області 26 червня 2014 року, зареєстрований у реєстрі за № 85, нікчемним.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в оспорюваному заповіті та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій в порушення вимог статті 1247 ЦК України не вказано фактичне місце його складення, вказаний заповіт не породжує будь-яких прав та обов`язків, а тому є нікчемним, оскільки вчинений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 03 вересня 2018 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31 серпня

2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з підстав дефекту волі заповідача заповіт не визнано недійсним, справжність підпису від імені заповідача у заповіті не оспорено, а вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру виконано, тому наявність формальних помилок, вчинених при складанні заповіту, не може бути підставою визнання заповіту нікчемним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що при складанні спірного заповіту посадовою особою сільської ради були допущені помилки, зокрема, в оспорюваному заповіті та у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій у порушення вимог статті 1247 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не вказано фактичне місце його складання, а в реєстрі зазначені паспортні дані та ідентифікаційний код іншої особи, тому даний заповіт не породжує будь-яких прав та обов`язків, є нікчемним, оскільки вчинений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Зезика В. А. для оформлення права на спадщину, але йому було повідомлено, що згідно із заповітом, посвідченого 26 червня 2014 року секретарем Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, спадкоємцем майна ОСОБА_3

є ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до статей 1233, 1234 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно з частиною першою статті 1235 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 1247 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Як вбачається з матеріалів справи, у тексті заповіту зроблено відмітку про те, що у зв`язку з похилим віком та хворобою заповідача на її особисте прохання та в її присутності текст заповіту, який прочитано уголос, підписано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у присутності свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ідентифікаційні дані та підписи яких містяться в тексті заповіту. При цьому зазначено, що заповіт прочитаний свідками.

Відповідно до частини другої статті 1248 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини другої статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до статті 1251 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 1257 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочин, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно з частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Апеляційний суд встановив, що при складанні заповіту були наявні формальні помилки, проте, заповідач ОСОБА_3 недієздатною чи обмежено дієздатною визнана судом не була, тому мала право на складання заповіту; заповіт має письмову форму та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування; зміст заповіту, текст якого був зачитаний уголос та неодноразово роз`яснений заповідачу, був належним чином доведений до її відома у присутності двох свідків, а також запрошеної заповідачем для підписання заповіту секретарем Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області; заповіт був фактично прочитаний уголос заповідачу в присутності свідків та відповідав її волі, зареєстрований у встановленому законом порядку.

Таким чином, призначення ОСОБА_2 спадкоємцем є правом заповідача ОСОБА_3 , визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення відповідача ОСОБА_2 спадкоємцем майна відповідало його внутрішній волі.

Враховуючи те, що з підстав дефекту волі заповідача заповіт не визнано недійсним, справжність підпису від імені заповідача у заповіті не оспорено, а вимоги про внесення відомостей про заповіт до Спадкового реєстру виконано, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що наявність формальних помилок, вчинених при складанні заповіту, не може бути підставою нікчемності заповіту.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки апеляційний судом правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Одеської області від 03 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк