Справа № 336/7768/14-ц
Провадження №: 2-п/336/9/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.

за участі секретаря Петрова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 336/7768/14-ц від 26.11.2014 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Шлюб, зареєстрований 27.11.1987 р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 2954, - розірвано.

23.01.2019 р. представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не отримувала від суду ні ухвали про відкриття провадження у справі, ні копію позовної заяви з додатками до неї та повісток про виклики у судові засідання. Всі повістки суду та заочне рішення суду від 26.11.2014 р. надсилались їй на адресу: АДРЕСА_1. Однак відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується відповіддю на запит з сектору АДБ УДМС України в Запорізькій області від 15.10.2014 року. Крім того, на всіх повістках про виклик у судові засідання відсутні підписи ОСОБА_1, а на повістці про виклик у судове засідання на 26.11.2014 р. (а.с. 13) міститься підпис, який є ідентичним підпису позивача у його заяві про розгляд справи за його відсутності. Також, у повістці про виклик (а.с. 15) вказано, що її отримав «муж», про що міститься відповідний запис.

Про наявність заочного рішення суду від 26.11.2014 р. ОСОБА_4 дізналась 15.01.2019 р. з розмови з її чоловіком. Копію заочного рішення ОСОБА_1 отримала 17.01.2019 р., після ознайомлення її представника адвоката ОСОБА_3 з матеріалами цивільної справи.

У звязку з тим, що ОСОБА_1 не могла взяти участь особисто, чи через представника у судовому розгляді, вона не змогла скористатися правами, що надані їй ст.ст. 43, 49 ЦПК України.

Заявник вважає, що судом не були враховані докази і обставини, які мають істотне значення для вирішення справи. Вважає рішення неповним та необґрунтованим.

Розгляд заяви було призначено на 07.02.2019 року.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про перегляд заочного рішення, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заяву. Пояснила, що судових повісток не отримувала, як і рішення суду про розірвання шлюбу. Судовий збір, який з неї стягнуто рішенням суду, було сплачено не нею, а іншою невідомою особою від її імені.

Позивач ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви через відсутність законних підстав. Відповідач стверджував, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, у звязку з чим заявляв клопотання про допит свідка. Пояснив, що після ухвалення рішення про розірвання шлюбу, він створив нову сімю.

Вивчивши заяву про перегляд заочного рішення та перевіривши її доказами, заслухавши пояснення та доводи учасників справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 336/7768/14-ц, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

05.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.11 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу.

Відповідно до ст. 228 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції чинній на момент подання заяви, тобто в редакції процесуального закону, який діяв до набрання чинності Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З матеріалів справи вбачається, що копія заочного рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 26.11.2014 була направлена на адресу відповідача за адресою, яку вказав позивач, як фактичну адресу проживання відповідача, та отримано 05.12.2014 р. з позначкою на розписці особисто ОСОБА_1 (а.с.23).

Як зазначила в заяві позивач рішення суду від 26.11.2014 р. вона не отримувала, за вказаною адресою не проживала, підпис на розписці виконаний не нею.

Копія зазначеного вище заочного рішення була отримана представником заявника заявника адвокатом ОСОБА_3 17.01.2019 р. (а.с.26).

За вимог ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, необхідним є наявність трьох обставин: неявка відповідача у судове засідання і неповідомлення про причини неявки (або неявка відповідача у судове засідання, або не повідомлення про причини неявки); не подача відзиву (заперечень за ЦПК України, що діяв до 15.12.17 р.) з поважних причин; наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тобто такі докази, які не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення.

26.11.2014 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Як свідчать матеріали справи, про день та час розгляду даної справи заявник повідомлялась за адресою зазначеною позивачем, як фактична адреса місця проживання відповідача, за якою співробітники поштового відділення вручали кореспонденцію, адресовану ОСОБА_1, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції (а.с.11).

Судове засідання було відкладено, через неявку учасників справи та повторно повідомлено відповідача про розгляд справи, шляхом направлення судової повістки (а.с.15).

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у редакції, яка діяла на час розгляду справи, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, яка не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Ч.1 ст.76 ЦПК України визначає, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Спеціальний порядок вручення повісток передбачений також профільними нормативно-правовими актами. Як визначено Правилами надання послуг поштового звязку, затвердженими Постановою КМУ від 05.03.2009 №270, рекомендовані листи з позначкою «судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення. Вони підлягають доставці додому (п.92 правил).

Також відповідно до п. 99 зазначених Правил рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї.

Таким чином, судом на виконання положень ч.5 ст.76 ЦПК України, судові повістки про виклик відповідача надсилались за адресою, зазначеною стороною у справі. Перевірка особи адресата, якому вручається судова повістка, покладена на співробітників поштових відділень.

Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд керувався як підставами можливості ухвалення такого рішення у відповідності до ч.4 ст.169, ч.1 ст. ст.224 ЦПК України, які не передбачають встановлення або не встановлення судом поважності або неповажності неявки відповідача, так і процесуальними строками для ухвалення рішення. Тобто визначальним моментом заочного розгляду справи є лише належне повідомлення відповідача.

Судом, який ухвалював рішення, визначено пріоритетним право позивача на захист його інтересів, способом, визначеним ст.4 ЦПК України із застосуванням принципу диспозитивності, визначеним ст.11 ЦПК України, над обставинами неявки відповідача та/або його представника.

Слід зазначити, що кожна сторона маючи обсяг прав, розпоряджається ними щодо предмета спору на власний розсуд, а суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі (диспозитивність цивільного судочинства - ст.11 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення, суд зважив на наявність доказів в обґрунтування тих вимог, які просив задовольнити позивач, встановив правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин та надав їм відповідну правову оцінку. Інша оцінка таких правовідносин не є метою розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Щодо третьої обов'язкової обставини, яку суд повинен встановити при розгляді заяви про скасування заочного рішення, то відповідач не посилається на будь-який новий доказ, що має суттєве значення для правильного вирішення справи, як того вимагає ст.288 ЦПК України, а лише зазначає про те, що не скористалась правами, передбаченими ст.ст.43, 49 ЦПК України.

За положенням ст.288 ЦПК України, відповідач також повинен вказати на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача. При цьому, заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими (не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення) та мали істотне значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 зазначила, що не має наміру відновлювати шлюбні стосунки з позивачем.

Окрім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України, констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Таким чином обставини, на які посилається заявник не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення. У зв'язку з викладеним, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення, без задоволення.

Ухвалюючи про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення, суд у відповідності до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, вважає за необхідне роз'яснити відповідачу право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду у загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Керуючись ст.ст. 287, 288, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду в загальному порядку.

Строк на апеляційне оскарження рішення відраховується з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.В.Дмитрюк