КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

головуючого - Панченка М.М.

cуддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа: ОСОБА_3 , про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Київнерего», яке ухвалою суду першої інстанції від 01.10.2018 року було замінене на Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі», третя особа: ОСОБА_3 , в якому просив зобов`язати відповідача здійснити вихід за адресою: АДРЕСА_1 та підключити до мережі електропостачання весь житловий будинок, розташований за указаною адресою, в якому позивач зареєстрований та проживає.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що протягомвсього життя мешкає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 батьку позивача - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька, сестра позивача - ОСОБА_3 , якій ОСОБА_4 заповів указаний будинок, оформила особові рахунки на енергопостачання на своє ім`я та уклала договір з ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Позивач зазначав, що 18.10.2018 року ОСОБА_3 , незважаючи на те що позивач зареєстрований в цьому будинку та не позбавлений права користування ним, викликала представників ПАТ «Київенерго», які перенесли загальний лічильник у частину будинку, де проживає третя особа, та фактично відключили від електропостачання ту частину будинку, де мешкає позивач.

Останній неодноразово звертався до відповідача з проханням відновити в будинку електропостачання та укласти з ним окремий договір, однак у вказаних зверненнях було відмовлено.

Вважаючи, що відповідач порушує його права шляхом ненадання послуг з електропостачання частині будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у позов задовольнити у повному обсязі. Скаржник, зокрема, посилається на те, що в іншому судовому провадженні ним оспорюється законність заповіту, згідно якого будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування перейшов у власність ОСОБА_3 . Таким чином, позивач вважає, що він є таким самим спадкоємцем ОСОБА_4 , як і третя особа, а отже, має право на укладення договору щодо електропостачання та отримання відповідної послуги.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу у межах заявлених доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав на праві власності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входив будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом заповіту від 16 жовтня 2013 року /т.1, а.с. 61/, ОСОБА_4 заповів усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, третій особі - ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 спадщину прийняла та згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2018 року є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 24.05.2016 року нею, як правонаступником колишнього власника нерухомого майна, було укладено договір з ПАТ «Київенерго» про користування електричною енергією за №0.

Вважаючи, що позивач також є спадкоємцем ОСОБА_4 та все своє життя проживав у спірному будинку і не позбавлений права користування ним, ОСОБА_2 , на його думку, має також право на укладення окремого договору про користування електричною енергією.

Відмовляючи у задоволенні відповідних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з безпідставності позовних вимог та недоведеності факту порушення відповідачем будь-яких охоронюваних законом прав та інтересів позивача.

Так, правовідносини в сфері електроенергетики між споживачем та постачальником електричної енергії регулюються положеннями Цивільного Кодексу України, нормами Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. (надалі - ПКЕЕ), Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999р., а також іншими нормативно - правовими актами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Споживачами енергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно- технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Указані положення кореспондуються з нормами статей 19, 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», якими встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а також обов`язок споживача на укладення договору на надання житлово-комунальних послуг.

За змістом ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно пункту З ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору (пункт 7 ПКЕЕН).

Під об`єктом побутового споживача розуміється житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування (п. 2 ПКЕЕН).

Згідно статті 24 Закону України «Про електроенергетику», пункту З ПКЕЕН, електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку.

Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та пред`являє оригінали таких документів:

- паспорта;

- реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, - паспорта з відміткою відповідного контролюючого органу);

- документа, що підтверджує право власності чи користування на об`єкт споживача або права власності чи користування на земельну ділянку (на період будівництва об`єкта споживача).

Згідно з абз.4 ст.6 ПКЕЕН, у разі звернення до електропостачальника особи, яка є спадкоємцем та/або яка на час відкриття спадщини проживала разом із побутовим споживачем, з яким було укладено договір, протягом строку оформлення відповідних прав на об`єкт електропостачальник укладає із зазначеними особами договір.

Судом першої інстанції об`єктивно встановлено, що 24.05.2016 року на підставі заяви та наданих документів, в т.ч. заповіту від 16.10.2003 року, між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та ОСОБА_3 укладено договір про користування електричною енергією № 0 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, правовідносини з постачання електричної енергії конкретному об`єкту побутового споживача, що розташований за конкретною адресою: АДРЕСА_1 , врегульовано на договірному рівні між третьою особою, яка на даний момент є також і власником будинку, та Відповідачем.

Позивач, незважаючи на те, що ним оспорюється заповіт на ім'я третьої особи, на даний момент не є спадкоємцем ОСОБА_4 , не є власником спірного будинку(у тому числі його частини), документи на підтвердження права власності на об`єкт не надавав, договір про користування електричною енергією з ним не укладався, а отже і будь-які правовідносини між ним та відповідачем - відсутні.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у випадку доведення позивачем у майбутньому того факту, що він має право на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , позивач матиме право звернутися до відповідача з відповідними вимогами.

Разом з тим, на даний момент будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Згідно з п.2.4 ПКЕЕ, межа експлуатаційної відповідальності між споживачем - фізичною особою та власником електричних мереж за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок установлюється для індивідуальних будинків на вихідних клемах розрахункового засобу обліку, якщо ввідно- розподільний пристрій та засіб обліку розміщені ззовні будівлі. Електричні мережі, які знаходяться після лічильника, перебувають на обслуговуванні власника житлового будинку.

18.10.2017 за зверненням Споживача - ОСОБА_3 , у зв`язку з аварійною ситуацією в післяоблікових мережах та необхідністю проведення ремонтних робіт, фахівці ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» здійснювали розпломбування та опломбування приладу обліку типу НІК 2102-01. Е2Р № 4940922 за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить Акт технічної перевірки №2133.

Постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» не припиняло. Електрична енергія згідно показань фахівців відповідача на межі балансової належності - наявна.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи позивача з посиланням на постанову Верховного Суду від 04 квітня 2018 року по справі №334/9215/15-ц про те, що межа відповідальності постачальника електроенергії повинна встановлюватися на вхідних клемах розрахункових засобів обліку квартирного електрощитку, а не ввідному пристрої будівлі, оскільки правовідносини у справі, що була предметом розгляду Верховним Судом, є відмінними від тих, що склалися у даній справі.

Зокрема, відносини у справі №334/9215/15-ц склалися щодо окремих квартир одноповерхового будинку, в той час як будинок за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним об`єктом нерухомого майна, який у повному обсязі належить одній особі - ОСОБА_3 , яка, в свою чергу, на договірному рівні вже врегулювала питання постачання електроенергії з її постачальником щодо усього будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Укладення окремого договору про користування електроенергією з позивачем, який проживає в указаному будинку, не відповідатиме вимогам чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту відсутності електроенергії в «частині будинку позивача», а указаний термін є недоречним, оскільки будь-яке рішення уповноваженого органу про встановлення порядку користування будинком, виокремлення часток будинку в натурі тощо - відсутнє.

Таким чином, рішення суду підлягає залишенню без змін, як ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року- без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді