ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/887/18

провадження № 22-ц/4809/322/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - судді Кіселика С.А. (доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи: позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»;

відповідачі: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 6 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №55207С38 про надання останньому кредиту в сумі 100 000,00 доларів США на споживчі цілі.

Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов'язалася погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання Кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі LIBOR (12m) +8,60 %, але не менше 14,0% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 15 листопада 2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором з майновим поручителем ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір від 16.11.2007 р. №55207238, що був посвідчений 16 листопада 2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Ваврентович В.І. за реєстровим номером 2560, згідно якого в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в іпотеку, переданий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за номером АДРЕСА_1, заставною вартістю 707 000,00 гривень.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_2 був укладений договір поруки №5 5207Р1 від 16 листопада 2007 року.

Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено, що кредит надається у готівковій формі. Платежі за кредитом здійснюються у доларах США з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника НОМЕР_1. Кредит надавався шляхом видачі готівкових коштів через касу Банку п. 2.3.2. кредитного договору.

Згідно пункту 2.5.1 кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. п. 2.2.1. цього договору.

Згідно п.п. 4.1.1. договору поруки кредитор має право вимагати від поручителя задоволення своїх вимог у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, суму кредиту, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання основного зобов'язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобов'язання.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2010 року по справі № 2-2335/2010 позов АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено - стягнуто солідарно заборгованості в розмірі 92 025,91 доларів США та судові витрати.

На виконання рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда 23.06.2010 року виданий виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, який переданий на виконання.

Станом на 07.02.2018 року Банком нарахована заборгованість по процентам в розмірі 581,40 доларів США і тому позивач просить стягнути з відповідачів, солідарно, заборгованість по процентам за кредитним договором № 55207С38 від 16.11.2007 року в розмірі 581,40 доларів США та судовий збір в розмірі 1762 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Свою відмову суд першої інстанції мотивував тим, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. Позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Не погодившись із рішенням суду позивач звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою і просив рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда скасувати, а позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги за наступного.

Судом встановлено, що 6 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №55207С38 про надання останньому кредиту в сумі 100 000,00 доларів США на споживчі цілі.

Відповідно до умов Кредитного договору відповідач зобов'язалася погашати кредит щомісяця рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання Кредиту у сумах, визначених графіком погашення кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі LIBOR (12m) +8,60 %, але не менше 14,0% річних щомісячно не пізніше 15 числа кожного місяця, але в усякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 15 листопада 2014 року.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором з майновим поручителем ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір від 16.11.2007 р. №55207238, що був посвідчений 16 листопада 2007 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Ваврентович В.І. за реєстровим номером 2560, згідно якого в забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливають з кредитного договору, в іпотеку переданий житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за номером АДРЕСА_1, заставною вартістю 707 000,00 гривень.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_2 був укладений договір поруки №5 5207Р1 від 16 листопада 2007 року.

Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено, що кредит надається у готівковій формі. Платежі за кредитом здійснюються у доларах США з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника НОМЕР_1. Кредит надавався шляхом видачі готівкових коштів через касу Банку п. 2.3.2. кредитного договору.

Згідно пункту 2.5.1 кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. п. 2.2.1. цього договору.

Згідно п.п. 4.1.1. договору поруки кредитор має право вимагати від поручителя задоволення своїх вимог у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, суму кредиту, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання основного зобов'язання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобов'язання.

Боржник свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплаті процентів не виконував, а тому Банк звернувся із позовом до суду про дострокове стягнення кредитних коштів та заборгованості.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2010 року по справі № 2-2335/2010 позов АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено - стягнуто солідарно заборгованості в розмірі 92 025,91 доларів США та судові витрати.

На виконання рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда 23.06.2010 року виданий виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, який переданий на виконання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит.Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором, або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Боржник умови договору не виконував, в наслідок чого Банк звернувся до суду із відповідним позовом і рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.04.2010 року, по справі № 2-2335/2010, позов АТ «Укрексімбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено - стягнуто солідарно заборгованості в розмірі 92 025,91 доларів США та судові витрати.

Розглядаючи вимогу Банку та відмовляючи у стягненні відсотків які були нараховані Банком після ухвалення Кіровським районним судом м. Кіровограда рішення від 28.04.2010 року суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

При цьому, суд першої інстанції правильно послався на правову позицію висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 згідно якої: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання».

Посилання позивача на правові позиції Верховного Суду України, як на такі, що мали бути враховані судом, не ґрунтуються на законі оскільки чинний на день розгляду справи судом першої інстанції і на сьогодні ЦПК України передбачає, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Тобто, законодавець визначив для судів, за обов'язок, врахування висновків щодо застосування відповідних норм права викладених у постановах новоствореного Верховного Суду. Про врахування судами висновків зроблених Верховним Судом України, який діяв до 15.12.2017 року, ЦПК України відповідних приписів не має.

В той же час, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, разом із його не доведеністю, з підстав пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 18.12.2009 №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без

поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з

цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено

стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім

випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для

цього.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду виключивши із його мотивувальної частини посилання про відмову у позові з підстав пропуску строку звернення до суду.

Керуючись ст. 367, 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2018 року змінити.

Виключити із мотивувальної частини рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 листопада 2018 року посилання про відмову у позові з підстав пропуску строку звернення до суду.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст постанови складений 8 лютого 2019 року.

Суддя доповідач: С.А.Кіселик

Судді: Л.М. Дьомич

О.Л. Карпенко