Ухвала

Іменем України

04 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 562/1035/16-ц

провадження № 61-1935 ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ

у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ у натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2018 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ у натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, відмовлено.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 вересня

2018 року закрито, як таке, що відкрито помилково.

У січні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, та не передбачено можливість такого оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження

у справі.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження, як такого, що відкрито помилково, оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність оскаржуваної ухвали суду не впливають.

Підстави вважати, що апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, відсутні.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 623/3792/15-ц, провадження 14-259 цс 18 від 04 липня 2018 року зробила аналогічний висновок про те, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про закриття провадження у справі не перешкоджає подальшому провадженню у справі та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від судового рішення, яким спір має бути вирішений по суті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ у натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю.В.Черняк