Справа № 361/5829/14-ц
провадження № 2/361/8/19
У Х В А Л А

13 червня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

Провадження у справі відкрито за первісним позовом позивача ОСОБА_7 , поданим нею 23.07.2014р. В даному позові позивач просила визнати Ѕ частини будинку за адресою АДРЕСА_1 об,єктом спільної сумісної власності подружжя: позивача і її чоловіка ОСОБА_8 , і визнати даний об`єкт спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_9 з підстав, передбачених ч.1 ст.62 СК України, а саме з тих підстав, що вказана частина будинку (1/2) була успадкована її чоловіком після смерті його матері ОСОБА_10 в 1974 році, і у шлюбі подружжя (позивачка ОСОБА_7 і її чоловік ОСОБА_8 ) дану частину будинку суттєво збільшили спільною працею і спільними коштами шляхом здійснення прибудов і переобладнань, які згідно висновку експертизи становлять 57% від наявного на даний час вказаного об`єкту нерухомого майна. Тому просила визнати за нею право власності на половину вказаного спільного сумісного майна (1/2 частини будинку, на яку видані відповідачам два оспорювані свідоцтва про право на спадщину за заповітом) як на її частку у спільній сумісній власності з чоловіком;

також позивачка ОСОБА_7 просила визнати частково недійсними два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які були видані 29.03.2008р. відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на спадщину після ОСОБА_8 щодо даного нерухомого майна - Ѕ частки будинку за адресою АДРЕСА_1 , - свідоцтва просить визнати недійсними в частині належного їй права на частку у спільному сумісному майні подружжя.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 (первісний позивач) померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 15.05.2015р. провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю позивача до прийняття спадщини і визначення правонаступника.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 16.11.2015р. до участі у справі залучено правонаступника померлого позивача - спадкоємця ОСОБА_1 (дочку).

Ухвалою від 28.12.2015р. вжито захід забезпечення позову у вигляді заборони на відчуження спірного майна - Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 .

15.01.2016р. ОСОБА_1 , набувши статусу позивача, позов, заявлений її матір,ю, підтримала, і подала уточнений позов, в якому просить суд:

визнати Ѕ частину будинку за адресою АДРЕСА_1 об,єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_9 (її батьків: матері ОСОБА_11 і батька ОСОБА_8 ), з тих підстав, що успадкована її батьком ОСОБА_8 1/2 частина будинку під час шлюбу батьків ними була суттєво збільшена шляхом прибудов і перебудов, враховуючи, що згідно висновку експертизи вказані переобладнання та прибудови, здійснені подружжям у шлюбі, становлять 57% від наявного на даний час вказаного об`єкту нерухомого майна вказаної Ѕ частини будинку, - і тому на підставі ч.1 ст.62 СК України вказана частина будинку (1/2) має бути визнана об`єктом спільного сумісного майна подружжя; відповідно частка матері має бути визначена як ј;

просить визнати частково недійсними два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, які були видані 29.03.2008р. відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_3 на спадщину після ОСОБА_8 на вказану Ѕ частину будинку за адресою АДРЕСА_1 , - просить визнати вказані свідоцтва недійсними в частині належного матері права власності на частку у вказаному спільному сумісному майні подружжя;

також позивачка просить суд визнати за нею право власності на вказану спірну ј частку вказаного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (на належну матері частку у спільному майні) в порядку спадкування нею після матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ., з тих підстав, що вона є спадкоємицею за заповітом, спадщину після матері прийняла, бо своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину за законом їй не було видане у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи спадкодавця на вказане майно, яке знаходиться у спорі в даній цивільній справі.

29.09.2014р. відповідачами подана заява про застосування позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 подав також відзив, позов не визнав; не оспорює того факту, що успадкована батьком ОСОБА_8 Ѕ частина будинку дійсно в шлюбі батьками ( ОСОБА_8 і ОСОБА_11 ) була суттєво збільшена за рахунок прибудови; пояснив, що батьки проживали у вказаній частині будинку з моменту прийняття батьком спадщини і до смерті батька, тривалий час, звели прибудову, надвірні споруди, зазначені позивачем, що він і інший брат допомагали батькам будуватись; не оспорює, що по своєму обсягу прибудоване батьками є приблизно рівним з успадкованим, тобто що об`єкт збільшений батьками у шлюбі приблизно вдвічі; не оспорює висновки експертизи з цього приводу. Разом з тим, не визнав позовні вимоги про визнання за первісним позивачем (матір,ю) права власності на половину вказаної частки за ст.60 СК України, мотивуючи тим, що це не є таким збільшенням майна у шлюбі, яке б було достатнім для визнання його в цілому об`єктом спільної сумісної власності з визначенням частки матері як 1/2. Крім того, не визнав позов і з тих підстав, що мати пропустила строк позовної давності для подання вказаного позову з приводу спільного сумісного майна і з приводу оспорювання виданих йому і братові свідоцтв про право на спадщину за заповітом. Що мати знала про складення батьком заповіту на нього і брата, і що саме таку волю мати підтвердила, коли у нотаріуса при оформленні спадщини після батька (її чоловіка), вона добровільно відмовилась від обов`язкової частки, про що написала заяву нотаріусу. Просив застосувати строк позовної давності і у позові відмовити. Відповідно не визнав позов про визнання частково недійсним виданого йому свідоцтва про право на спадщину після батька; і не визнав позов ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на вказану ј частину будинку в порядку спадкування після матері з тих підстав, що відсутні підстави для визнання за матір,ю права власності на вказану частку як на її частку у спільному з батьком майні, у зв`язку з пропуском позовної давності; крім того дану вимогу не визнав і з тих підстав, що себе також вважає спадкоємцем після смерті матері з правом на обов`язкову частку у спадщині, враховуючи наявну у нього інвалідність з 2011року.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву не подав, в судовому засіданні він і його представник надали пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_4 , повністю підтримавши його позицію за даним позовом. Також пояснив, що він проживав постійно з матір,ю у вказаній частині будинку, і що він є непрацездатним та таким, що прийняв спадщину після матері (у разі, якщо така спадщина була), і не відмовлявся від спадщини, тому вважає, що у будь-якому разі відсутні підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на всю спадщину, яка відкрилась після її смерті. Просив у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_12 , подала через представника письмові пояснення щодо позову та відзиву, у вирішені справи поклалась на суд, але просила врахувати, що збільшення частки співвласником ОСОБА_8 за рахунок прибудов не узгоджувалось з Чаусом (від якого до неї перейшло право власності на іншу Ѕ частку будинку), тому не згодна на зміну (зменшення) її частки у цілому домоволодінні. Спору з приводу поділу будинку між співвласниками не заявила.

З приводу позовної давності позивач пояснила, що мати про порушене право дізналась лише в 2014 році, коли побачила свідоцтва про право на спадщину, видані відповідачам; що вона у нотаріуса відмовлялась від обов`язкової частки у спадщині після чоловіка, але не відмовлялась від своїх прав у спільній сумісній власності; мати після смерті чоловіка проживала у даному будинку і ставилась до нього як до своєї власності, ремонтувала, сплачувала комунальні послуги. Просила також врахувати похилий вік матері на час смерті батька (79років). Тому вважає, що строк позовної давності пропущений нею з поважних причин.

З наданих доказів і зокрема з спадкової справи до майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено:

Згідно Свідоцтву про право на спадщину за законом від 01.08.1974р. ОСОБА_13 і ОСОБА_8 є спадкоємцями, що прийняли спадщину після спадкодавця ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рівних частках по 1/2; свідоцтво видане на будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з реєстру право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано: на Ѕ частку за ОСОБА_8 на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину від 1.08.1974р.;

Інша Ѕ частка, належна ОСОБА_14 , після його смерті була успадкована дочкою ОСОБА_15 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.02.1997р.) і у подальшому перейшла у власність іншій особі: ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 08.10.1998р.

Згідно Рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради від 16.06.1992р. №135, п.2 внести зміни в раніше видані плани забудови земельних ділянок у зв`язку з їх порушенням слідуючим громадянам: п.2.7 - ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 , оформити ІНФОРМАЦІЯ_5 документацію на прибудовані до частини будинку веранду, кухню, ванну 4,3х7кв.м (замість по плану веранди), житлову кімнату 2,73х4,20 м, враховуючи згоду співвласника ОСОБА_13 , житлова площа 29,20кв.м, загальна 47,40кв.м;

Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_8 і ОСОБА_16 (у шлюбі ОСОБА_17 ) уклали шлюб 06.05.1960р.

Згідно свідоцтву про народження відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_16 (вона ж первісний позивач ОСОБА_11 ).

Згідно свідоцтву про народження відповідач ОСОБА_4 є сином ОСОБА_11 (первісний позивач) і ОСОБА_8

Згідно свідоцтву про народження ОСОБА_1 (нинішній позивач) є дочкою ОСОБА_11 (первісного позивача) і ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки ДМС ОСОБА_8 на день смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно даним паспорту ОСОБА_7 - вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 склав заповіт 20.10.2000р., в якому все належне йому майно заповів ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в рівних частках.

Заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 подали відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_3

ОСОБА_11 (первісний позивач у даній справі, вона ж дружина ОСОБА_8 ) подала до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті її чоловіка заяву від 27.05.2006р., в якій повідомила про обізнаність із змістом заповіту чоловіка на користь синів і заявила про відмову від обов`язкової частки у спадщині.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2008р. (яке оспорюється у даній справі) воно видане спадкоємцю за заповітом ОСОБА_4 (відповідач) на Ѕ частину майна ОСОБА_8 (яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.08.1974р.), яке складається з Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.03.2008р. (яке оспорюється у даній справі) воно видане спадкоємцю за заповітом ОСОБА_3 (відповідач) на Ѕ частину майна ОСОБА_8 (яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.08.1974р.), яке складається з Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/4 частину вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.03.2008р., форма власності приватна спільна часткова, частка ј.

Згідно витягу про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/4 частину вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.03.2008р., форма власності приватна спільна часткова, частка ј.

Під час розгляду справи по суті сторони дійшли мирової угоди, за якою дійшли згоди щодо визнання в певній частині прав один одного, розділу між собою спадкового майна, що лишилось після смерті батька ОСОБА_8 , і після смерті матері ОСОБА_7 , а саме щодо розподілу між ними спадкових прав у спадковому майні, що лишилось після батьків, яке складається з Ѕ частини будинку за адресою АДРЕСА_1 . За мировою угодою сторони визнають, що 1/4 частина будинку є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 і ОСОБА_11 , що частка ОСОБА_11 є 1/8; взаємно визнають спадкові права ОСОБА_1 на спадщину після матері ОСОБА_11 ; і в цій частині визнають недійсними свідоцтва про право на спадщину, видані відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_8 - в частині прав на 1/8 частку майна , відповідно по кожному свідоцтву в частині прав на 1/16 частку об`єкту нерухомого майна. Сторони склали мирову угоду і підписали її та подали на затвердження суду. Сторони погодились, що надалі не матимуть один до одного жодних претензій з приводу даного майна і прав на нього.

При вирішенні питання щодо затвердження мирової угоди, суд виходить з наступного:

Сторонам роз`яснено наслідки затвердження судом мирової угоди, і з такими наслідками сторони згодні і правильно їх розуміють. Суд переконався у правильному розумінні сторонами укладеної мирової угоди, у добровільності волевиявлення сторін.

Згідно ч.1 ст.207 ЦПК мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, і може стосуватись лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. Згідно ч.2 ст.207 ЦПК сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву . Згідно ч.4 ст.207 ЦПК укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, і цією ухвалою суд одночасно закриває провадження у справі.

Згідно п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду, і вона затверджена судом.

Затверджуючи мирову угоду, суд виходить з того, що і позивач і відповідачі є спадкоємцями майна померлого і їх спадкові права підтверджені документами щодо родинних стосунків та заповітом; суд враховує, що не виникає спору з приводу належності спадкового майна спадкодавцю; суд враховує, що не існує спору щодо розподілу будинку та/або визначення часток у ньому як у цілому об`єкті нерухомого майна з співвласником Чаусом (на даний час співвласник Конопляник- третя особа), і що затвердженням такої мирової угоди ніяким чином не порушуються права третьої особи, частка якої у цілому об`єкті залишається незмінною (1/2).

Суд враховує вимоги закону, що регулює спірні правовідносини, і що умови, яких досягли сторони при поділі спадкового майна між спадкоємцями не суперечать вимогам закону.

Таким чином, укладена сторонами мирова угода в частині , що стосується визнання прав ОСОБА_11 на частку у спільному сумісному майні, щодо визначення спадкових прав сторін і частки позивачки, відповідного зменшення часток відповідачів, щодо визнання частково недійсними виданих відповідачам свідоцтв про право на спадщину за заповітом , - може бути затверджена судом на зазначених у ній умовах, а провадження у справі підлягає закриттю.

Щодо зазначених у мировій угоді п. 9 та п.10, за якими ОСОБА_4 зобов`язується виплатити борги за комунальні послуги, а ОСОБА_3 зобов`язується за власні кошти відновити газопостачання у будинок, то такі умови мирової угоди судом не можуть бути затверджені, як такі, що знаходяться поза межами позовних вимог, які були предметом розгляду у даній справі а відповідно до приписів процесуального закону, яким врегульовано питання щодо затвердження мирової угоди, суд при її затвердженні не може виходити за межі розгляду цивільної справи.

При цьому сторони згодні на затвердження мирової угоди на всіх інших оговорених умовах без включення до неї пунктів 9 і 10, що по суті не змінює їх волевиявлення з приводу предмету спору у даній справі. .

Керуючись ст.207, п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд

ухвалив:

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_18 ,ю ОСОБА_19 і ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у даній цивільній справі на таких умовах:

1. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 визнають об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ј частку нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідно частку ОСОБА_11 як 1/8;

2. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 взаємно визнають за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , на належну останній 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

3. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 визнають частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , видане 29 березня 2008 р. Броварською міською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 1-1402 на ім`я ОСОБА_4 , - в частині права власності на 1/16 частку об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 визнають частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , видане 29 березня 2008 р. Броварською міською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 1-1403 на ім`я ОСОБА_3 - в частині права власності на 1/16 частку об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_6 , про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, закрити.

Дана ухвала має силу рішення суду і підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення або складення. Скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або через Броварський міськрайонний суд Київської області. учаснику справи, якому не було вручено повну ухвалу у день її складення, має право на поновлення строку оскарження, якщо подать скаргу потягом 15 днів з дня її отримання.

Ухвала складена 14 червня 2019 року.

Суддя: Т.В.Селезньова