Справа №522/2111/19
Провадження 2/522/4620/19
УХВАЛА

08 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Домусчі Л.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про стягнення заборгованості за договором розписки,

ВСТАНОВИВ:

До суду 07.02.2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про стягнення заборгованості за договором розписки у розмірі 2 336 960, 63 грн..

Дослідивши матеріали позову суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, який законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно частини третьої статті 131-2 ОСОБА_2 України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до статті 131-2 та підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» ОСОБА_2 України (в редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до ОСОБА_2 України (щодо правосуддя)»), які є нормами прямої дії, представництво в судах першої інстанції у справах, розпочатих після 30 вересня 2016 року, з 1 січня 2019 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами (крім представництва органів державної влади або органів місцевого самоврядування).

Тобто, згідно ОСОБА_2 України, з січня 2019 року представництво особи (юридичної або фізичної) в суді першої інстанції здійснює виключно адвокат.

ОСОБА_2 України є нормами прямої дії, якими чітко визначено, що представництво в судах апеляційної інстанції здійснюється адвокатами. ОСОБА_2 України не підлягають тлумаченню.

Виходячи із предмету позову та його ціни суд вбачає, що спір не відноситься до малозначних, а отже представництво може здійснюватись лише адвокатом.

Проте, позов від імені ОСОБА_1 підписаний та поданий ОСОБА_3, який у позові вказаний як представник. При цьому, жодних документів (доказів) на підтвердження наявності у ОСОБА_3 прав представляти інтереси ОСОБА_1 як позивача до суду не надано.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не мала права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення позову у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України, а саме надання представником позивача належних документів, що посвідчують повноваження представника, яким підписано та подано позов, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, оскільки до позову не додано будь-якого документу, який би підтверджував рішення ОСОБА_1 реалізувати своє право на звернення до суду не самостійно, а через представника, а також не надано доказів, що ОСОБА_3 має повноваження адвоката позивачки, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу (ч.6 ст. 186 ЦПК України).

У відповідності п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Керуючись ст. 19, 60, 62, 64, 89, 95, 185-186, 260, 353-354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про стягнення заборгованості за договором розписки вважати неподаною та повернути позивачу.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України м. Одеси в Одеській області, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Черняховського 6, , повернути повністю позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 9 605, 00 грн. (девять тисяч шістсот пять гривень 00 копійок), який було сплачено на номер рахунку: №5008, отримувач: УК у м.Одесі/Приморський район/22030101, код 38016923, згідно квитанції № СВ01095536/1 від 01.02.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В. Домусчі