Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 753/4351/17

провадження № 61-45486св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Кредитна спілка «Альянс Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про захист прав споживача та стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення вкладу та процентів за вкладом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року у складі судді Даниленко В. В. та постанову Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який уточнила у процесі розгляду справи, посилаючись на те, що 15 грудня 2008 року між Львівським відділенням Кредитної спілки «Альянс Україна» (далі - КС «Альянс Україна») та ОСОБА_2 було укладено договір № 0184-08 д ЛВ 23с про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

За умовами цього договору сума внеску складала 66 170,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом вона є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться у КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку № 0184-08 д ЛВ 23с.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання та не повернув своєчасно їй залишок коштів в розмірі 66 170,00 грн, а також нараховані, але не сплачені відсотки в розмірі 6 635,14 грн, всього - 72 805,14 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2011 року стягнуто з відповідача на її користь внесок за депозитним рахунком у розмірі 58 570 грн та нараховані, але не сплачені проценти в розмірі 5 100 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року стягнуто з відповідача на її користь 64 482,08 грн.

Проте, рішення суду від 05 листопада 2015 року не виконано в повному обсязі.

Вважає, що відповідач на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен сплатити їй пеню за прострочення виконання зобов`язання з повернення вкладу та процентів за період з 05 листопада 2015 року до 04 березня 2017 року в розмірі 942 207,41 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму коштів.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що ОСОБА_2 (вкладник за договором та спадкодавець) за життя і до закінчення терміну дії договору про банківський вклад до суду не звертався, рішення суду не приймалося, тому вимога про стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 3 % за кожен день прострочення виконання зобов`язання згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» є безпідставною.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені та в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що докази та обставини, наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують. При ухваленні рішення місцевим судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Порушень, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів апеляційного суду не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що 3 % річних, які входять до складу вкладу та нараховані відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 січня 2013 року до 30 червня 2015 року та проценти за користування грошовими коштами (внесок (вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок) за вказаний період були сплачені їй в повному обсязі лише 31 травня 2017 року. Оскільки вона є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, тому несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги кожний день прострочення. Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою правові позиції Верховного Суду України, висловлені у подібних справах та застосували до спірних правовідносин положення частини другої статті 1230 ЦК України, яка не підлягала до застосування і не застосували частину п`яту статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У січні 2019 року КС «Альянс Україна» подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, посилаючись на те, що позивач не є вкладником, а є спадкоємцем вкладника. ОСОБА_2 за життя та до закінчення терміну дії договору про банківський вклад не звертався до суду з вимогою про стягнення неустойки у вигляді пені в розмірі 3 % за кожний день прострочення виконання зобов`язання на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Тому право на спадкування щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) до спадкоємця не перейшло. Чинним законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання за рішенням суду, оскільки на цій стадії слід вирішувати питання про належне виконання вже існуючого рішення та про застосування відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 грудня 2008 року між КС «Альянс Україна» та членом КС «Альянс Україна» ОСОБА_2 було укладено договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок .

Згідно з пунктом 1.1 зазначеного договору закінченням строку, на який було залучено внесок члена кредитної спілки є 15 січня 2010 року. Розмір внеску на депозитному рахунку, що підлягав поверненню 15 січня 2010 року становив 66 170 грн (пункт 1.2 цього договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Згідно із Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 13 серпня 2009 року Першою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованим у реєстрі за № 5-1627, ОСОБА_1 є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться у КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку № 0184-08 д ЛВ 23с.

Після закінчення строку дії договору, ОСОБА_1 звернулася із заявою до КС «Альянс Україна» про виплату їй вкладу та нарахованих процентів шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок в ПАТ «Брокбізнесбанк».

КС «Альянс Україна» не виплатила грошові кошти ОСОБА_1 як спадкоємцю члена КС «Альянс Україна», у зв`язку з чим вона була вимушена звернутися з позовом до суду.

Заочним рішення Дарницького районного суд міста Києва від 10 червня 2011 року, яке набрало законної сили, встановлено право ОСОБА_1 на спадкування вкладу та процентів за вкладом. Стягнуто із КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 внесок за депозитним рахунком у розмірі 58 570 грн та нараховані, але несплачені проценти в розмірі 5 100 грн за договором від 15 грудня 2008 року № 0184 - 08д ЛВ 23с.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не є вкладником, а є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться на депозитному рахунку спадкоємця.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 проценти за користування вкладом за період з 01 січня 2013 року до 30 червня 2015 року в розмірі 64 482,08 грн.

Згідно з постановами державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про закінчення виконавчих проваджень від 06 червня 2017 року рішення судів виконані у повному обсязі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 січня 2019 року відкрито провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Дарницького районного суду міста Києва.

15 січня 2019 року справа № 753/4351/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною другою статті 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Положення статті 1218 та статті 1230 ЦК України співвідноситься між собою як загальне та спеціальне положення.

Таким чином, оскільки частина друга статті 1230 ЦК України є спеціальною нормою, яка встановлює виникнення права на стягнення неустойки на користь спадкоємця - якщо вона присуджена спадкодавцю за його життя.

Як зазначено вище, 15 грудня 2008 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно з умовами якого строк його дії закінчується 15 січня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

За правилами частини другої статті 608 ЦК України зобов`язання не припиняється смертю кредитора, якщо воно не є нерозривно пов`язаним з особою останнього. У такому разі права та обов`язки (спадщина) фізичної особи (вкладника), яка померла, переходять до інших осіб - спадкоємців. Отже, зобов`язання банку виплачувати проценти за договором вкладу не припиняється зі смертю вкладника, входить до складу спадщини та триває до дня, який передує дню повернення коштів спадкоємцям.

Викладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-129цс13.

Як встановлено судами, ОСОБА_1 є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться у КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку № 0184-08 д ЛВ 23с.

Строк дії зазначено договору закінчився, відповідач не виплатив ОСОБА_1 як спадкоємцю вклад та нараховані проценти, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Отже, позивач скористалася правами первісного кредитора у кредитному зобов`язанні та пред`явила вимогу до боржника.

Заочним рішення Дарницького районного суд м. Києва від 10 червня 2011 року встановлено, що ОСОБА_1 не є вкладником, а є спадкоємцем грошового вкладу з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходяться на депозитному рахунку спадкоємця.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивача на спадкування вкладу та процентів за вкладом були встановлені, а порушене відповідачем її право на отримання вкладу та відсотків за вкладом було відновлено рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2011 року, що набрало законної сили.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року стягнуто з КС «Альянс Україна» на користь ОСОБА_1 проценти за користування вкладом за період з 01 січня 2013 року до 30 червня 2015 року в розмірі 64 482,08 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення виконання зобов`язання з повернення вкладу та процентів за вкладом на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якою у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Споживачем послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» був вкладник банку ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , тому положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються до спірних правовідносин.

Крім того, зобов`язання сторін у цій справі із договірних трансформувалися у зобов`язальні, пов`язані із виконанням рішення суду, оскільки відсотки стягнуто поза межами дії договору.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій і не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко В. В. Сердюк І. М. Фаловська