ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1509/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/15983/13-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року (суддя Карплюк О.І.) про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, визнання незаконним розрахунку вказаної заборгованості та зобов`язання здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог ст. 195 СК України з урахуванням часткової сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого відділу ДВС м. Хмельницький щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування заяви зазначав, що державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницький Чайковським О.В. було здійснено розрахунок заборгованості за прострочення сплати аліментів виходячи з даних податкових декларацій, які подано ОСОБА_1 за 2013-2014 роки, як ФОП, що суперечить нормам чинного законодавства України.

Звертаючись зі скаргою до суду, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу ДВС міста Хмельницький Чайковського О.В. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом від 7 лютого 2019 року, визнати незаконним розрахунок вказаної заборгованості та зобов`язання здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог ст. 195 СК України з урахуванням часткової сплати аліментів, посилаючись на те, що відповідно до вимог СК України заборгованість за аліментами за період 2013-2014 роки визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Першого відділу ДВС м. Хмельницький Чайковського О.В. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом від 7 лютого 2019 року, визнання незаконним розрахунку вказаної заборгованості та зобов`язання здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог ст. 195 СК України з урахуванням часткової сплати аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову судове рішення про задоволення скарги. Вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що судом не було взято до уваги положення чинного законодавства про те, що за неможливості визначити заробіток платника аліментів, його заборгованість зі сплати аліментів визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що не було враховано державним виконавцем при проведенні розрахунку заборгованості по аліментах від 07.02.2019.

Першим відділом Державної виконавчої служби м. Хмельницького подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначається про правильність визначення державним виконавцем розміру заборгованості по аліментах, його відповідність нормам чинного законодавства, відповідно, відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Представник стягувача Міськової О.М. Локтіонова ОСОБА_3 .А. та представник Першого відділу ДВС м. Хмельницького Гураєвський М.М. в судовому засіданні просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 14).

02.09.2013 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Загородною Г.Л. на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження ВП № 39586533 щодо примусового виконання виконавчого листа № 686/15983/13-ц, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 20.08.2013, про стягнення з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 162).

Згідно з повідомленням Хмельницького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області № 26/10/22-01-58-03-10 від 02.01.2019, на підставі поданих податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сума його доходу становить за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 633 687,70 грн., за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 838 792 грн. (а.с. 189).

Відповідно до повідомлення Хмельницького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області № 3265/10/22-01-58-06 від 25.01.2019, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за 2013 рік було сплачено 2758,80 грн. єдиного податку, 1201,02 грн. єдиного внеску, за 2014 рік: 2940 грн. єдиного податку, 7733,22 грн. єдиного внеску (а.с. 191).

Державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 39586533 з врахуванням отриманих відомостей станом на 07.02.2019, починаючи з 01.08.2013, та визначено, що заборгованість зі сплати аліментів становить 298 004,18 грн. (а.с. 220).

Заперечуючи наведений розрахунок заборгованих сум, заявник послався на ту обставину, що розмір аліментів за період 2013-2014 років мав обраховуватися з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оскільки він на той час був фізичною особою-підприємцем та перебував на спрощеній системі оподаткування.

Проте ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та спірного періоду) визначений розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, який вираховується із сум, що залишились після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною сьомою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спору) передбачено, що у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Згідно зі статтею 195 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спору), заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно з пунктом 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень (в редакції, чинній на час виникнення спору), розрахунок заборгованості зі сплати аліментів повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишились після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості.

Відповідно до підпункту 16 пункту 1, пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності; при цьому утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень з боку державного виконавця щодо нарахування розміру аліментів, зокрема, за період 2013-2014 років, виходячи з суми доходу боржника після утримання з цього доходу податків та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З врахуванням викладених обставин, та з врахуванням проведення державним виконавцем розрахунку визначеного розміру заборгованості по сплаті аліментів станом на 07.02.2019, правильним є висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні скарги.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на заробітну плату ОСОБА_1 , яка зазначена в Індивідуальних відомостях про застраховану особу, наданих управлінням Пенсійного фонду України, оскільки утримання аліментів відповідно до даних індивідуальних відомостей про застраховану особу чинним законодавством не передбачено, зазначені відомості призначені для обчислення внесків для призначення пенсії заявнику (а.с. 118 на звороті).

Доводи апеляційної скарги про неможливість визначити дохід ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, за період 2013-2014 років не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи. Будь-які дані про розмір валових витрат та суму амортизаційних відрахувань, крім даних про сплату ОСОБА_1 єдиного податку та єдиного соціального внеску, в матеріалах справи відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Судове рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Карплюк О.І. Провадження № 22-ц/4820/1509/19

Доповідач П`єнта І.В. Категорія № ухвала