Справа № 706/1372/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П.,

при секретарі Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулась до Христинівського районного суду з позовом до Великосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, та просить визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, до складу якого входить: житловий будинок « А-1 ». літня кухня « Б », погріб « В ». сарай « Г ». сарай « Д »; літня кухня « Е ». прибудова «е», ворота з хвірткою № 1. огорожа № 2. огорожа № 3. ворота І хвірткою № 4, загальною вартістю: 39155 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Велика Севастянівка Христинівського району Черкаської області померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_4. Після смерті матері залишився житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2

ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склала заповіт в якому, розпорядилася все своє майно заповісти своїй дочці ОСОБА_1, що підтверджується заповітом виданий Великосевастянівською сільською радою Христинівського району Черкаської області від 18.02.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 23.

Згідно матеріалів спадкової справи № 219/2017 єдиним спадкоємцем за заповітом посвідченим Великоссвасгянівською сільською радою Христинівського району Черкаської області від 18.02.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 23. після смерті вищевказаного спадкодавця є її дочка ОСОБА_1.

Позивач відповідно до закону звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що залишився після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, однак нотаріусом було відмовлено ) видачі свідоцтва про право на спадщин) у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. щодо належності житлового будинк) спадкодавцю, видавши постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2018 року.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились, проте від представника за довіреністю ОСОБА_3 до суду надійшла заява в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без його участі та участі позивача.

В судове засіданні відповідач Великосевастянівська сільська рада Христинівського району Черкаської області не з'явилась, проте від неї до канцелярії на адресу суду надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника, позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю, та не заперечують проти їх задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Зважаючи на те, що відповідач, являючись органом місцевого самоврядування адміністративно-територіальної одиниці, де проживав спадкодавець, а тому маючи про них найбільш достовірні відомості, позовні вимоги визнав, і таке визнання не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина.

ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склала заповіт в якому, розпорядилася все своє майно заповісти своїй дочці ОСОБА_1, що підтверджується заповітом виданий Великосевастянівською сільською радою Христинівського району Черкаської області від 18.02.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 23.

Згідно матеріалів спадкової справи № 219/2017 єдиним спадкоємцем за заповітом посвідченим Великоссвасгянівською сільською радою Христинівського району Черкаської області від 18.02.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 23. після смерті вищевказаного спадкодавця є її дочка ОСОБА_1.

Позивач відповідно до закону звернулася до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що залишився після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, однак нотаріусом було відмовлено

Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 є день її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач є такою, що прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( гр. Російської Федерації, жителька АДРЕСА_1, Російська Федерація, паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_3 виданий Відділом УФМС Росії по м.Москва по районі Сєвєрноє Тушино 24.10.2014, ЄДРПОУ - НОМЕР_1) до Великосевастянівської сільської ради Христинівського району Черкаської області (20045, Черкаська область, Христинівський район, с. Велика Севастянівка, вул. Шевченка, буд. 6, , КОАТУУ: ) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, до складу якого входить: житловий будинок « А-1 ». літня кухня « Б », погріб « В ». сарай « Г ». сарай « Д »; літня кухня « Е ». прибудова «е», ворота з хвірткою № 1. огорожа № 2. огорожа № 3. ворота І хвірткою № 4, загальною вартістю: 39155 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.П. Орендарчук