ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 615/180/18

провадження № 22-ц/818/3298/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Бровченка І.О.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

Учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідачі за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2019 року, ухвалене суддею Токмакової А.П.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період часу з 15.04.2005 року по 22.03.2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу сторонами набуто майно, до складу якого входять Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 , що придбана у ОСОБА_3 16.10.2010 року за 15000 грн., про що свідчить власноруч складена нею розписка. Але отримавши від ОСОБА_2 кошти за Ѕ частину житлового будинку, ОСОБА_3 від укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відмовилась, тому єдиним правовстановлюючим документом на це майно є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом р.н.437, видане Валківською державною нотаріальною конторою Харківської області 17.02.2001 року. Після придбання зазначеної частини будинку, у період з 2010 року по 2016 рік, позивач фактично, але без реєстрації проживала з відповідачем у згаданому будинку.

За час проживання позивача, зовнішній та внутрішній стан будинку істотно покращився. Зроблений капітальний ремонт, добудовано кухню, закуплено нові меблі та побутову техніку, фактично за власні кошти позивача, оскільки на той час відповідач не мав достатнього заробітку.

Інша Ѕ частина цього будинку належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі цього ж свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але, як зазначає позивач, вкладаючи кошти у фактично не належний їй житловий будинок, мала правомірні очікування, що буде проживати в ньому разом з колишнім чоловіком, тому вважає, що викуплена у ОСОБА_3 Ѕ частина житлового будинку є спільною власністю з ОСОБА_2 .

Крім того, позивач вважає, що до складу майна, набутого сторонами за час шлюбу, входить автомобіль ВАЗ 210990-20, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , придбаний та зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_2 23.01.2008 року, тобто в період шлюбу.

У зв`язку із чим, з урахуванням уточнень, просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по АДРЕСА_1 , придбану ОСОБА_2 у ОСОБА_3 згідно розписки про купівлю Ѕ частини житлового будинку від 16.10.2010 року. Поділити майно набуте за час шлюбу між сторонами, стягнувши з відповідача на користь позивача Ѕ частину вартості автомобіля ВАЗ 210990-20, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , в сумі 36700 грн. та ј частину вартості житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 в сумі 49750 грн., залишивши вказане майно у власності відповідача.

11.09.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що дійсно сторони перебували у шлюбі з 15.04.2005 року по 22.03.2018 року. В період шлюбу у 2014 році сторони взяли в кредит автомобіль ЗАЗ VIDA, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , сплачуючи пов`язані з придбанням автомобіля кошти разом, тому, на його думку, ОСОБА_2 має право на відшкодування 50% від вартості вказаного автомобіля.

Перед розірванням шлюбу сторони домовились про добровільний поділ майна, а саме: у ОСОБА_2 залишається автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , та житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в свою чергу, у ОСОБА_1 залишається автомобіль ЗАЗ VIDA, д.н.з. НОМЕР_2 , меблі (спальний гарнітур, стінка, холодильник, телевізор, диван), частина громадської будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та 4 кіоски для торгівлі (МАФ). Однак, після розлучення ОСОБА_1 вирішила поділити також майно, яке відійшло до ОСОБА_2 Зауважив, що ділити майно, яке належить їй - колишня дружина відмовляється.

У зв`язку із чим, з урахуванням уточнень, просив відшкодувати йому Ѕ частину вартості автомобіля ЗАЗ VIDA, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок вартості 1/2 частини автомобіля марки ВАЗ 21099-20, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 26800 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок сплачених згідно Договору фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі № 708564 від 22.11.2013 року станом на 22.03.2018 року 1/2 частини на придбання автомобіля марки ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 грошові кошти в розмірі 84673 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції стягуючи з ОСОБА_1 1/2 частини грошових коштів, витрачених на придбання автомобіля марки ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 84673 грн вийшов за межі позовних вимог, оскільки зустрічний позов не містить будь-яких обґрунтувань і доказів щодо стягнутої судом суми. Зазначає, що позивачем за зустрічним позовом було надано докази того, що вона сплачувала кошти за автомобіль ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 самостійно, без участі чоловіка, який на момент укладення договору адмініструванням фінансових активів, застави транспортного засобу та договору поруки був безробітним. Крім того, вказує, що судом не було взято до уваги, що ОСОБА_4 , як представник ОСОБА_2 не мав права приймати участь у справі в якості представника.

Представник ОСОБА_2 ,. - адвокат Власенко В.І. надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення. Відзив мотивований тим, що у 2014 році ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 взято в кредит автомобіль ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . кошти пов`язані з оплатою цього автомобіля спачували вони разом, отже позивач за зустрічним позовом має право на відшкодування 50 % від вартості вказаного автомобіля. У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення зустрічного позову. Також вказує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що договір адмініструванням фінансових активів для придбання товарів у групі ТОВ «Авто Просто», договір застави транспортного засобу укладено позивачем, отже одним із подружжям, тому вважається, що позивач в даному випадку діяв за згодою другого подружжя. Зазначає, що частина житлового будинку з надвірними будівлями які знаходяться по АДРЕСА_1 належать відповідачу за зустрічним позовом в порядку спадкування, тому не відноситься до об`єктів спільного сумісного майна та не підлягають поділу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.04.2005 року по 22.03.2018 року, що у відповідності до ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню, так як визнано всіма учасниками справи.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НОМЕР_5 , виданого 17.02.2001 року Валківською державною нотаріальною конторою Харківської області, зареєстроване в реєстрі за №437, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкували в рівних частках житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом Про державну реєстрацію прав №27863944 від 03.11.2010 року. (а.с.61)

Згідно наданої позивачем фотокопії розписки від 16.10.2010 року, ОСОБА_3 отримала 15000 грн. від ОСОБА_2 в рахунок оплати за купівлю Ѕ частини будинку.

Як зазначено в довідці № 01-24/59 від 31.01.2018 року, виданій КП «Валківське бюро технічної інвентаризації», остання технічна інвентаризація житлового будинку АДРЕСА_1 проводилась в 2010 році. Вартість вказаного житлового будинку, станом на 04.10.2010 року, становить 49409 грн.

Житловий будинок належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ частині кожному на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17.02.2001 року Валківською державною нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим №437. (а.с.10)

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру РСЦ в Харківській області №31/20/9-1А3 від 24.01.2018 року автомобіль ВАЗ 210990-20, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , 23.01.2008 року був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 (а.с.11)

У відповідності до Звіту про оцінку транспортного засобу №18-10/2018/ХР ринкова вартість ВАЗ 210990-20, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 18.10.2018 року складає 53600 грн. (а.с.166-187)

З наданого відповідачем ОСОБА_2 витягу з Інформації МВС України за позивачем 05.09.2014 року зареєстровано ЗАЗ VIDA, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с.59)

Зазначені обставини підтверджуються даними Договору фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі ТОВ «Авто Просто» №708564 від 22.11.2013 року, Договору застави серії НАВ № 687985, зареєстрованого в реєстрі за №1207, згідно якого 05.09.2014 року ОСОБА_1 уклала Договір застави, предметом якого є автомобіль ЗАЗ VIDA, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_6, виданого Центром ДАІ 6303 05.09.2014 року. (а.с.88-95,84-85)

Як вбачається із Договору, його укладено за згодою чоловіка заставодавця - ОСОБА_2 , справжність підпису якого засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області згідно Заяви-згоди від 05.09.2014 року, зареєстрованої в реєстрі під №1206, що свідчить про солідарну відповідальність за виконання договірних зобов`язань. (а.с.192)

Згідно наданого позивачем Договору поруки серії НАВ №687980, зареєстрованого в реєстрі під №1202, дійсно його підписано 02.09.2014 року між ТОВ «Авто Просто», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є поручителями за укладеним позивачем договором про адміністрування №708564 від 22.11.20

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить відповідачу ОСОБА_2 в порядку спадкування, тому не відноситься до об`єктів спільного сумісного майна та не підлягає поділу між сторонами. Доказів щодо правомірності набуття права власності на іншу частину цього майна одним із подружжя, суду не надано, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи, що рухоме майно придбане сторонами у період шлюбу, суд вважав, що воно належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та частки рухомого майна сторін є рівними.

Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції, однак вважає за необхідне зазначити наступне.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною першою статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четвертої статті 65 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Відповідають обставинам справи та вимогам закону висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення 1/2 вартості автомобіля ВАЗ 210990-20, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , який був відчужений ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вірно визначив суму стягнення та взяв до уваги висновки оцінювача ТОВ «Оціночна компанія Аргумент», який склав звіт про оцінку транспортного засобу №18-10/2018/ХР, яким на відміну від оцінювача ФОП ОСОБА_7 , що склав звіт від 19.06.2018 року був оглянутий спірний автомобіль ВАЗ 210990-20, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , враховані його дефекти. За таких обставин оскаржуване ріщення в цій частині залишається без змін.

Водночас, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що захист майнових прав ОСОБА_2 щодо автомобіля ЗАЗ VIDA може бути здійснений шляхом компенсації йому 1/2 частини фактично сплачених грошових коштів за договором про адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі ТОВ «Авто Просто» №708564 від 22.11.2013 року.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 вправі вимагати стягнення з ОСОБА_1 1/2 частини вартості спірного автомобіля, а не стягнення грошової компенсації з усіх коштів сплачених за договором № 708564, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям в період шлюбу, а не кошти, витрачені у зв*язку із придбанням такого майна.

Аналогічний висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 607/4701/13-ц.

Відповідно переліку платежів, здійснених за договором № 708564 в період шлюбу було сплачено в рахунок вартості майна періодичних платежів 103 138, 08 грн. без урахування оплати фінансових послуг з адміністрування фінансових активів. (т. 1, а.с 114)

Із змісту договору про адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі ТОВ «Авто Просто» №708564 від 22.11.2013 року вбачається, що ним передбачена виплата ОСОБА_1 , як періодичних платежів, які складають вартість автомобіля, так і щомісячної винагороди ТОВ «Авто Просто» за надання фінансових послуг.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що вартість автомобіля ЗАЗ VIDA, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 на час поділу є меншою, ніж та, що визначена у договорі застави серії НАВ №687985, №1207.

Враховуючи боргові зобов`язання ОСОБА_1 за договором про адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі ТОВ «Авто Просто» №708564 від 22.11.2013 року, що залишилися невиконаними, судова колегія вважає за можливе визначити суму стягнення виходячи із частини вартості автомобіля, яка була виплачена в період шлюбу.

За наведених вище підстав, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнення компенсації 1/2 вартості автомобіля ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 - стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає компенсація 1/2 вартості автомобіля ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску 51 569,04 грн. (103 138, 08 грн. : 2)

Не є обгрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що зустрічний позов ОСОБА_2 щодо автомобіля ЗАЗ VIDA не містив конкретної суми стягнення, тому суд вийшов за межі позовних вимог. Так, з матеріалів справи вбачається, що вимоги про стягнення компенсації 1/2 вартості автомобіля ЗАЗ VIDA були заявлені ОСОБА_2 , а визначення суми стягнення відноситься до компетенції суду.

ОСОБА_1 наполягає на тому, що платежі за придбання автомобіля ЗАЗ VIDA, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 нею сплачувалися особисто, з власних коштів, в той час як ОСОБА_2 відповідних доходів не мав.

Однак ОСОБА_1 не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Факт відсутності доходів у одного з подружжя, сам по собі, не є підставою вважати майно, набуте під час шлюбу, особистою власністю другого з подружжя.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанцї про відсутність належних та допустимих доказів того, що 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 є предметом спільної сумісної власності подружжя.

Суд надав належну оцінку розписці від 16.10.2010 року (а.с 8, том 1), акту обстеженння №16 від 12.06.2018 року (а.с 82,том 1), з якою колегія суддів погоджується.

Суттєвих доводів щодо неправильності висновків суду в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог про визнання об`єктом права спільної сумісної власності сторін Ѕ частини житлового будинку, стягнення з відповідача ј частини вартості житлового будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 в сумі 49750 грн. апеляційна скарга не містить, тому в цій частині рішення суду залишається без змін.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2019 року - змінити в частині суми стягнення компенсації 1/2 вартості автомобіля ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/2 вартості автомобіля ЗАЗ VIDA, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_4 в розмірі 51 569,04 грн.

В іншій частині рішення Валківського районного суду Харківської області від 11 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - І.О. Бровченко

О.В. Маміна