Справа № 527/1860/19
провадження № 2-з/527/25/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Павлійчук А.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію та відшкодування моральної шкоди.

13.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 прохає вжити заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно а також грошові кошти, власником якого є ОСОБА_2 , а саме: накласти арешт на грошові кошти та усе майно ОСОБА_2 в межах суми 1 000 000,00 грн.; заборонити ОСОБА_2 здійснювати відчуження майна на суму 1 000 000,00 грн.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із заяви заявника вбачається, що видом забезпечення позову є накладення арешту на рухоме та нерухоме майно а також грошові кошти, власником якого є ОСОБА_2 .

Згідно частини 3 ст. 150 ЦПК України,заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до поданої заяви про забезпечення позову, в якій відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, в тому числі тих фактів, що ОСОБА_2 має намір чи здійснює дії по відчуженню майна чи будь-які інші дії які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Припущення заявника про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення є необґрунтованим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А. В. Павлійчук