Справа № 202/861/18
Провадження № 2/202/1303/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

10 червня 2019 року м. Дніпро

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Некрасової А.О.,

прокурора - Трубіцина Д.М.,

представника позивача - Сокол І.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання представника відповідача про вжиття заходів процесуального примусу по цивільній справі за позовною заявою першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району, про витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває знаходиться вищевказана цивільна справа.

10.06.2019 року в судовому засіданні від представника відповідача надійшло клопотання про вжиття заходів процесуального примусу. Зазначив, що у минулому судовому засіданні представником Прокуратури було надано до суду відповідь на відзив до позовної заяви. При цьому представником прокуратури було зазначено, що відповідне заперечення на відзив направлено відповідачу (Лепьошкіну А.О.) поштою. Однак Відповідачем дані заперечення на відзив отримано не було. Ознайомившись із матеріалами справи було встановлено, що Прокуратурою Дніпропетровської області заперечення на відзив до позовної заяви було направлено за адресою АДРЕСА_1 ., м. Вознесенськ, вулиця Макарова, б. 13. Однак у своїх реквізитах Відповідач зазначав адресу для листування АДРЕСА_2 , оскільки фактично проживає за цією адресою. Прокуратурою Дніпропетровської області вкотре було направлено документацію не за фактичною адресою проживання Відповідача. Такі неодноразові зловживання прокуратурою своїми процесуальними правами створюють штучні перепони Відповідачу у реалізації права на справедливий та чесний суд. Просив суд вжити заходів процесуального примусу до представника позивача (Прокуратури Дніпропетровської області) у зв`язку із систематичним зловживанням своїми процесуальними правами.

Прокурор та представник позивача заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки відсутні правові підстави для його задоволення.

Відповідно до заяви від 04.06.2019 року третя особа ОСОБА_3 просила суд розглядати справу без її участі.

Суд, заслухавши прокурора, представника позивача, представника відповідача, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали цивільної справи вважає що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно положень ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суб`єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Під зловживанням процесуальними правами маємо розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. (ч. 4 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України).

Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід; штраф (ч. 1 ст. 144 ЦПК України

Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0, 3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадках невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу. У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що Прокуратурою Дніпропетровської області заперечення на відзив до позовної заяви було направлено ОСОБА_2 за адресою його місця реєстрації 56505, Миколаївська обл., м. Вознесенськ, вулиця Макарова, б. 13, що передбачено діючим ЦПК. З даним запереченнями на відзив відповідач ознайомився, перепон в реалізації права на справедливий та чесний суд дії позивача відповідачу не створюють, такі дії не є умисними та недобросовісними діями учасника цивільного процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування у даному випадку заходів процесуального примусу.

Керуючись ст.ст. 43,44,143,144, 148 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про вжиття заходів процесуального примусу по цивільній справі за позовною заявою першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району, про витребування майна- залишити без задоволення .

Письмове клопотання залишити при матеріалах цивільної справи.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст складено 14.06.2019 року.

Суддя: Л.П.Слюсар