Справа № 386/341/19
Провадження № 2/386/206/19
УХВАЛА

про скасування заходу процесуального примусу

17 вересня 2019 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю: секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

представника позивача Мелєзгінова Ю.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 про скасування ухвали про стягнення штрафу по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 08.04.2019 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі.

Ухвалою суду від 15.04.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

Також, ухвалою суду від 15.04.2019 за клопотанням представника позивача у відповідача витребувано спірний договір оренди земельної ділянки, укладений 12.05.2017 між сторонами, зареєстрований 12.05.2017 державним реєстратором Данилово-Балківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області Кондратюком Михайлом Петровичем, рішення про державну реєстрацію №35135653 від 12.05.2017, щодо земельної ділянки площею 2,7215 га. з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

Зазначену копію ухвали суду про витребування доказів від 15.04.2019, копію ухвали суду про відкриття провадження, разом з судовою повісткою, копією позовної заяви та доданими до неї документами, 15.04.2019 направлено відповідачу для відома та виконання рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною представником позивача в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , однак конверт повернувся до суду без вручення з тих причин, що відповідач не проживає за цією адресою.

11.05.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання від 11.05.2019, в якому вказує на те, що жодних матеріалів по даній справі він не отримував та просить повідомляти його про стан розгляду справи та надсилати документи за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

13.05.2019 судом повторно направлено відповідачу для відома та виконання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію ухвали суду про витребування доказів від 15.04.2019, копію ухвали суду про відкриття провадження, разом з судовою повісткою, копією позовної заяви та доданими до неї документами за адресою, повідомленою суду самим відповідачем, а саме: АДРЕСА_1 , однак конверт повернувся до суду без вручення з тих причин, що відповідач не проживає за цією адресою.

Ухвалою суду від 30.07.2019 відносно відповідача застосовано захід процесуального примусу у виді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921 грн. через свідоме неотримання відповідачем судової кореспонденції, яка направлялась судом за адресою, зазначеною ним самим в клопотанні від 11.05.2019, що визнано зловживанням процесуальними правами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), що перешкоджає здійсненню судочинства.

Відповідач 05.08.2019 подав до суду клопотання про скасування ухвали про стягнення з нього штрафу оскільки він виконав обов`язки покладені на нього судом, отримав кореспонденцію лише 01.08.2019, після чого відразу надав суду витребуваний доказ. Раніше не міг отримати кореспонденцію суду з тих підстав, що вперше така направлялась за адресою: АДРЕСА_1 , вдруге - за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому протягом періоду з 10.05.2019 по 20.05.2019 починаючи з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. щодня, перебував на тимчасовій роботі.

В підготовчому судовому засіданні відповідач підтримав клопотання та просив його задовольнити, оскільки всі недоліки з його сторони виправлені.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні вважав клопотання відповідача безпідставним, оскільки саме завдяки застосуванню заходу процесуального примусу до відповідача, останній виконав покладені на нього обов`язки судом та обов`язки визначені ЦПК України, в тому числі надав витребуваний доказ та отримав судову кореспонденцію. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до висновку про його задоволення, виходячи зі слідуючого.

Судом встановлено, що підставою для застосування заходів процесуального примусу до відповідача стало те, що останній свідомо не отримував судову кореспонденцію, яка направлялась судом за адресою, зазначеною ним самим в клопотанні від 11.05.2019.

При цьому встановлено, що відповідач з 10.05.2019 по 20.05.2019, в тому числі після направлення судом 13.05.2019 судової кореспонденції, працював на підсобних роботах в с. Ясне Голованівського району Кіровоградської області на підставі трудового договору, укладеного ним з Сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом "Ранок" від 09.05.2019, що підтверджується довідкою цього кооперативу від 02.08.2019.

Крім того, встановлено, що відповідач 01.08.2019 в приміщенні суду отримав судову кореспонденцію, в тому числі копію ухвали про витребування доказів, яку виконав 05.08.2019 подавши витребуваний доказ, а також з`явився в підготовче судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України.

Нормами частин 1, 2 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Одним із заходів процесуального примусу частина 1 ст. 144 ЦПК України визначає штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 148 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідач з поважних причин не міг отримати судову кореспонденцію протягом періоду з 13.05.2019 по 24.05.2019 (дату на поштовому відправленні, яке повернуте суду), після застосування заходу процесуального примусу виправив допущене порушення та 01.08.2019 в приміщенні суду отримав судову кореспонденцію, на виконання ухвали суду про витребування доказів, подав суду примірник спірного договору, а тому є всі підстави для скасування ухвали про стягнення штрафу з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 44, 143-144, 148, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

Скасувати ухвалу про застосування відносно ОСОБА_1 заходу процесуального примусу у виді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921 грн. по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Гарбуз О. С.