УХВАЛА

№ 2-10668/2010

провадження 2-зз/201/65/19

18 червня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (змінено на акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1 Д, ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» (49094, Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, , МФО 305299), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) і ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості та грошових сум, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» 19 квітня 2010 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та грошових сум..

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року було вжито заходи забезпечення позову по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2010 року позовну заяву задоволено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2011 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, а саме: рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2010 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» витрат на правову допомогу в сумі 400 грн. скасовано, в задоволенні солідарного стягнення з ОСОБА_2 зазначеної суми як правової допомоги, відмовлено. В іншій часині рішення суду залишено без змін.

Судові рішення у встановленому законом порядку набрали законної сили.

Ухвалою суду від 08 лютого 2017 року частково скасовано заходи забезпечення позову.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 05 червня 2019 року звернулися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 30 квітня 2010 року, щодо накладення арешту на їх майно.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно ч. 8 ст. 158 ЦПК України Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи та заяви, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, а саме: арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_1 та знаходяться у нього або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - 84200, Україна, Донецька область, м. Дружківка, вул. Фестивальна, будинок 62; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_1 в ПАТ КБ ПриватБанк; арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться у нього або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_2 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_2 в ПАТ КБ ПриватБанк, що вжито ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року, оскільки згідно довідок з АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості перед банком погашена в повному обсязі, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного у подальшій наявності вжитих заходів забезпечення позову на даний час немає потреби.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява є мотивованою та обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги будь-які заперечення інших осіб щодо зазначеного, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаної заяви, оскільки вона ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме: арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_1 та знаходяться у нього або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_5 Донецька область, м. Дружківка, вул. Фестивальна, будинок 62; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_1 в ПАТ КБ ПриватБанк; арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться у нього або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_2 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_2 в ПАТ КБ ПриватБанк, що вжито ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року.

Ухвала набрала законної сили 18 червня 2019 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А. Антонюк