ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/378/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Льон О.М. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гончарука Андрія Володимировича на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Льон О.М., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В., -

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В.

В обґрунтування скарги вказував, що відповідно до виконавчого документу у справі №697/141/14-ц, виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області 01 квітня 2014 року, старшим державним виконавцем Канівського МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області 15 квітня 2019 року винесено наступні постанови: постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову про встановлення обмеження боржника у праві полювання; постанову про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. А також 16 квітня 2019 року винесено постанову про накладення штрафу.

18 квітня 2019 року лист, в якому містилися зазначені постанови, отримали батьки скаржника за його фактичним місцем реєстрації.

Скаржник отримав вказані постанови по приїзду в м. Канів 26 квітня 2019 року.

Про існування постанови про накладення штрафу від 16 квітня 2019 року він дізнався лише 26 квітня 2019 року, після особистої зустрічі з державним виконавцем та отримання ідентифікатор доступ до виконавчого провадження.

Вважає, що діями старшого державного виконавця під час виконання судового рішення порушено його права та свободи.

Зазначає, що дійсно існує виконавчий лист №697/141/14-ц, виданий 01 квітня 2014 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

За період з квітня 2014 року по листопад 2016 року за обставин анексії АР Крим, він не міг виконувати дане рішення, оскільки стягувач постійно проживала в АР Крим. Він кожного місяця протягом двох років сплачував аліменти, але всі суми коштів поверталися на його рахунок у зв`язку з відсутністю будь-якої співпраці банківських установ держави Україна та Російської Федерації в АР Крим.

У листопаді 2016 року стягувач переїхала проживати на материкову частину України і одночасно передала на виконання до Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зазначений виконавчий лист.

Державним виконавцем Кизим Ю.О. 04 листопада 2016 року було відкрито виконавче провадження №52810771 та проведено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за цей період, який на той час склав близько 30 000 грн.

Вже з січня 2016 року і по даний час ОСОБА_1 виконував обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заборгованість по сплаті аліментів за період з березня 2014 по січень 2016 років складає близько 25 000 грн.

У 2015 році скаржник був призваний на дійсну військову службу, яку проходив в зоні АТО і на той час був звільнений від сплати будь-яких платежів та зобов`язань.

Проте старший державний виконавець Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінова Ю.В. при винесені оскаржуваних постанов допустила помилку, оскільки законодавцем заходи відповідного примусу щодо боржника за невчасну сплату аліментів введено в законну дію лише з 06 лютого 2018 року згідно Закону № 2234-ІІI від 07 грудня 2017 року.

У зв`язку з чим просив суд поновити строк для подання скарги, визнати дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В., що полягають у винесенні оскаржуваних постанов, протиправними. Скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15 квітня 2019 року; постанову про встановлення обмеження боржника у праві полювання від 15 квітня 2019 року; постанову про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України від 15 квітня 2019 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 квітня 2019 року та постанову про накладення штрафу від 16 квітня 2019 року, як незаконні.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В. в частині визнання дій протиправними та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15 квітня 2019 року; постанови про встановлення обмеження боржника у праві полювання від 15 квітня 2019 року, постанови про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України від 15 квітня 2019 року, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 квітня 2019 року відмовлено.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Шамсутдінової Ю.В. в частині скасування постанови від 16 квітня 2019 року про накладення штрафу закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 право звернутись з цією вимогою до суду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гончарук А. В., вважаючи ухвалу суду помилковою внаслідок неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та задоволити заявлені вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави оскарження постанов державного виконавця будуються на тому, що заходи відповідного примусу щодо боржника за невчасну сплату аліментів введено в дію Законом № 2234-VII від 07 грудня 2017 року лише 06 лютого 2019 року. У відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Оскільки з 06 лютого 2018 року (з часу набуття законом законної сили) по 15 квітня 2019 року згідно ч. 9, ч. 14 п. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у апелянта була відсутня заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, починаючи з 06 лютого 2018 року, державний виконавець не мав права виносити оскаржувані постанови.

Вказує, що оскаржувані постанови державного виконавця не відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, мотивувальні частини всіх постанов аналогічного змісту, не містять мотивів, з яких виконавець дійшов певного висновку, не зазначено розмір заборгованості боржника по аліментах, а зазначено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. На думку скаржника положення ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 2234- VII від 07 грудня 2017 року можливі для застосування, починаючи з дня набрання ними чинності і не повинні розповсюджуватися на правовідносини, що виникли раніше.

Вважає помилковим висновок суду, що в частині оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, що таке рішення може бути оскаржено в порядку адміністративного судочинства. Оскільки судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця регламентовано ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби аналізуючи норми Конституції, Сімейного кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що станом на 15 квітня 2019 року (на дату винесення державним виконавцем тимчасових обмежень) сума заборгованості зі сплати аліментів скаржника становила 32 066 грн. 33 коп, що дорівнює сумі заборгованості більш ніж за рік. Відповідно до розділу ХVI «Інструкції з організації примусового виконання рішень», заборгованістю та підставою для накладення штрафів та відповідних обмежень вважається сукупний розмір несплачених грошових коштів з дня перед`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Вважає, що державним виконавцем постанови прийняті законно і обґрунтовано, посилання апелянта стосовно зворотної дії в часі Закону № 2234-VII від 07 грудня 2017 року безпідставними, а тимчасові обмеження та постанова про накладення штрафу відносно боржника ОСОБА_1 не можуть бути скасовані.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України. А у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 04 листопада 2016 року відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 квітня 2014 року і до повнолітня дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 26 березня 2019 року борг по аліментах станом на 01 березня 2018 року становить 34073 грн. 33 коп.

Постановами старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області встановлено від 15 квітня 2019 року відносно боржника ОСОБА_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, встановлено тимчасове обмеження у праві полювання, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, встановлено тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Постановою старшого державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 16 квітня 2019 року накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 30 % від суми заборгованості 28 566 грн. 33 коп., що складає 8 569 грн. 90 коп.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 цієї частини, виносяться державним виконавцем за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1 - 4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

ОСОБА_1 не звертався до суду із відповідною заявою щодо оспорювання заборгованості по аліментах обчисленої державним виконавцем.

Тому суд першої інстанції правильно виходив із того, що заборгованість ОСОБА_1 більше ніж за три роки в сумі 28 566 грн. 33 коп. і старшим державним виконавцем правильно застосовані заходи впливу, передбачені ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Оспорювання часу заборгованості та розміру заборгованості, викладені в апеляційній скарзі виходить за межі пред`явленої скарги.

Не можна взяти до уваги і посилання в апеляційній скарзі на те, що не може зараховуватися заборгованість , яка виникла до 03 липня 2018 року, тобто до внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» поскільки розмір заборгованість не є предметом даного спору. Частина дев`ята статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють часу виникнення заборгованості. Санкції вказаної статті застосовані державним виконавцем після набрання чинності даним Законом.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Сума штрафів, передбачених цією частиною, стягується із боржника у порядку, передбаченим цим Законом, і перераховується стягувачу.

Частиною 2 ст. 74 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів , можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищезазначеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, прийнятої у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого документа, незалежно від того, яким органом, в тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження №14-543цс17); 06 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс/18), від 20 вересня 2018 року у справі №821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі №826/5195/17 (провадження №11-801апп18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гончарука Андрія Володимировича на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 серпня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: