Справа № 757/5745/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

секретарів Мовлянова (Гноілек) М.В., Кравченко А.С.,

за участі:

представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи Релігійної організації «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» - ОСОБА_23.,

відповідача ОСОБА_5,

представників відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 757/5745/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації,-

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 р. ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію: «Храм захватили ну не віруючі, храм захватив голова союзу євангельських християн-баптистів ОСОБА_10 разом із головним рейдером країни ОСОБА_1», «Я хочу сказати, що храм був захоплений і нас, церкву «Слово Життя», викинули ці рейдери», «Я б просив Вас дорогі брати, служителі господні, молитися, щоб Господь вирішив це питання, рейдерського захвату Храму Миру, Любові та Єдності християн України головою Союзу ЄХБ України ОСОБА_10 та ОСОБА_1», «Але поліція Печерського району куплена ОСОБА_1, приїжджають по п'ять машин поліції і охороняють ОСОБА_10»; зобов'язати ОСОБА_5 спростувати таку інформацію протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили тим самим шляхом, яким вона була поширена.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2. на веб-сайті https://www.youtube.com розміщено відеоматеріали під назвою «Звернення ОСОБА_5» та «Відкрите звернення ОСОБА_5», які містять недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1, а саме прояви зневажливого ставлення до особистості позивача з боку ОСОБА_5, які принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1

Зазначено, що відеоматеріали, які містять виключно промову ОСОБА_5, паплюжать честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, так як містять ганебні висловлювання, а саме: «Храм захватили ну не віруючі, храм захватив голова союзу євангельських християн-баптистів ОСОБА_10 разом із головним рейдером країни ОСОБА_1», «Я хочу сказати, що храм був захоплений і нас, церкву «Слово Життя», викинули ці рейдери», «Я б просив Вас дорогі брати, служителі господні, молитися, щоб Господь вирішив це питання, рейдерського захвату Храму Миру, Любові та Єдності християн України головою Союзу ЄХБ України ОСОБА_10 та ОСОБА_1», «Але поліція Печерського району куплена ОСОБА_1, приїжджають по п'ять машин поліції і охороняють ОСОБА_10», які є недостовірними, не підтвердженими, безпідставними та такими, що не містять в собі співвідношення з реальним життям.

Зі свого боку, ОСОБА_1 є добропорядним громадянином та віруючою людиною, а фактичні твердження ОСОБА_5, які пролунали в матеріалах є хибними, та такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію, відповідно до чого підлягають спростуванню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2018р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації передано для розгляду за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (т.1, а.с. 38).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2018 р. прийнято до провадження суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва на 09.07.2018 р. (т.1, а.с. 54-55).

05.07.2018 р. від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив залишити позовну заяву без руху та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не надав до суду докази, які б підтвердили, що зазначеними висловами завдано шкоду та принижено честь і гідність позивача. Вислови на відеоматеріалах є оціночним судженням та висловленням власної думки, крім того в його словах відсутня ідентифікація позивача (т.1, а.с. 125-133).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2018 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_12 ОСОБА_13 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації без руху (т.1, а.с. 163-164, 165-166).

09.07.2018 р. від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій не погодився з доводами відповідача (т.1, а.с. 107-112).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2018 р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 ОСОБА_15 про залучення до участі у справі третьої особи та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Релігійну організацію «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» (т. 1, а.с. 187-188, 189-190).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.08.2018 р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 ОСОБА_15 про продовження строку підготовчого провадження та клопотання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_12 ОСОБА_13 про встановлення додаткового строку для подання доказів, продовжено строк підготовчого провадження у цивільній справі на тридцять днів (т. 1, а.с. 197-199, 200-202).

15.08.2018 р. від представника третьої особи РО «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» на адресу суду надійшли письмові пояснення з проханням задовольнити позовні вимоги, зазначивши, що до 18.04.2015 р. керівником організації був ОСОБА_5, а 18.04.2015 р. на посаду керівника призначено ОСОБА_10 на законних підставах. З 2017 р. охорону храму здійснює ТОВ «Приватна охорона «Смерч». ОСОБА_5 здійснював спроби неправомірного втручання та створення перешкод у діяльності релігійної організації. Вважає, що висловлювання ОСОБА_5 є фактичними твердженнями і містять негативну інформацію відносно ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 1-3).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2018 р. задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_12 ОСОБА_13 та клопотання представника третьої особи Релігійної організації «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» ОСОБА_23 про виклик свідків (т.2, а.с. 71-73, 74-76).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2018р. підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (т.2, а.с. 81, 82-83).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.11.2018р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації (т.2, а.с. 109, 110, 134-135)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.11.2018р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_12 ОСОБА_13 про зупинення провадження у справі (т.2, а.с. 114, 115, 132-133).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 29.01.2019р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_12 ОСОБА_13 про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації (т. 1, а.с. 176)

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просили задовольнити позов, додатково пояснили, що зміст відеозвернень та відзив на позов свідчать про те, що інформація у відеозверненнях цілковито стосується позивача. ОСОБА_1 був народним депутатом Верховної Ради України 6 та 7 скликань і на даний час не являється народним депутатом.

Представник третьої особи РО «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» ОСОБА_23. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що ніяких дій захоплення не було. За рішенням конференції відповідно документації з 18.04.2018 р. обрано іншого керівника, а саме ОСОБА_10 З боку відповідача, який створював небезпечні ситуації із залученням членів родини та інших людей, вчинялися неправомірні дії. Доступ до храму у неділю у відповідача та інших осіб був, ОСОБА_5 ніхто не виганяв. З храмом «Миру, любові і єдності» у 2006 р. був договір оренди. На сьогодні в храмі проходить богослужіння, після конфлікту проводити богослужіння відповідачу не давали.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували з підстав зазначених у відзиві, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. Відповідач додатково пояснив, що у 1991 році він купив будинок біля якого була пустуюча ділянка для будівництва молитовного дому. Після отримання погодження про передачу земельної ділянки місіонерському центру «Слово життя» він почав будівництво за кошти віруючих, викопав котлован, в 2007 р. отримав відповідне рішення на побудову храму, який звів до куполів на 75 % забудови. У подальшому уклали договір про співпрацю, була домовленість про виконання 13 пунктів договору, що зроблено не було; він пообіцяв передати статут та печатку після 31.07.2015 р. та ще у 2014 р. оформив акт передачі храму. Проте ОСОБА_10 шахрайським шляхом захопив храм, по даний час ідуть суди, їх викинули за ворота, його побили, тому причастя церкви здійснював за парканом. Його та осіб, які будували храм, найняті охоронці до храму не впускають. Назвавши ОСОБА_1 рейдером він повторив, що про нього говорять багато людей, які від позивача плачуть. ОСОБА_1 огородив храм та землю біля нього, привласнивши їх, поставив тітушок, вчинив бійку. У збудованому ним храмі є два склади з гуманітарною допомогою за яку він відповідає та яку знищили, так як рейдери зламали замки. Викликану ним поліцію туди не впускали. ОСОБА_10 захотів зареєструвати церкву на 2 поверсі та розділити церкву «Слово Життя». Зміна керівництва РО «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» є незаконною, його підпис на протоколі конференції підробили, по акту по даний час майно не передавалось. Чинили йому перешкоди у допуску до храму 02.07.2015 р. коли ОСОБА_1 відкривав нову церкву «Слово життя». Його били тричі, востаннє 03.07.2015 р. коли він хотів зафіксувати вивіз із території храму будівельних фасадних матеріалів. У своєму зверненні він повідомив факт захоплення храму, щоб брати віруючі молились. Бійки розпочалися за тиждень-два перед 02.07.2015 року. Доступу до храму він не має.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника третьої особи, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2. на веб-сайті https://www.youtube.com розміщено відеоматеріали під назвою «Звернення ОСОБА_5» та «Відкрите звернення ОСОБА_5».

Судовим експертом Науково-дослідного центу судової експертизи з питань інтелектуальної власності складено висновок експерта №020/18 за результатами проведення експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 20.02.2018 р., відповідно якого ресурси/посилання ІНФОРМАЦІЯ_3; ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходяться на веб-сайті/ресурсі https://www.youtube.com, що складається зі статичних елементів інформаційного наповнення, таких як графічні елементи, що складають оформлення веб-сторінки (меню навігації, графічні зображення тощо), гіперпосилання на пов'язані матеріали, інформація у текстовому форматі тощо. До динамічних та потокових елементів вищезазначених ресурсів/посилань відносяться коментарі користувачів, реклама та інше. Скріншоти інформаційного наповнення (вмісту) вищезазначених ресурсів/посилань наведено у Додатку 1. Окрім того, на ресурсах/посиланнях ІНФОРМАЦІЯ_3; ІНФОРМАЦІЯ_4 містяться електронні файли у форматі «*.mp4». Розглянуті атрибути виявлених файлів наведено у таблицях 2-3. Виявлені оригінальні електронні файли відтворено (скопійовано) на матеріальний носій типу DVD-диск (додаток 2) (т.1, а.с. 66-80).

Відповідно до ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

В судовому засіданні при дослідженні наданих позивачем електронних доказів проведено демонстрацію відеозаписів відповідача, що є предметом спору, з яких встановлено, що озвучена ОСОБА_5 промова на веб-сайті відповідає зазначеним у прохальній частині позову витягам з цього виступу відповідача.

Третьою особою по справі подано висновок за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи № 2587 складений експертом Київської незалежної судово-експертної установи 14.08.2018 р., у якому зазначено, що усні висловлювання ОСОБА_5 такого змісту: «Храм захватили ну не віруючі, храм захватив голова союзу євангельських християн-баптистів ОСОБА_10 разом із головним рейдером країни ОСОБА_1» (зафіксовані на записі у файлі «Звернення ОСОБА_5» з 32 с до 1 хв 12с ), що поширені необмеженому колу осіб, містять інформацію негативного характеру щодо ОСОБА_1 та є фактичним твердженням, а не оціночним судженням; усні висловлювання ОСОБА_5 такого змісту: «Я хочу сказати, що храм був захоплений і нас, церкву «Слово Життя», викинули ці рейдери» (зафіксовані на відеозаписі у файлі «Звернення ОСОБА_5» з 4 хв 7 с до 4 хв 25 с), що поширені необмеженому колу осіб, містять інформацію негативного характеру щодо ОСОБА_1 та є фактичним твердженням, а не оціночним судженням; усні висловлювання ОСОБА_5 такого змісту: «Я б просив вас, дорогі брати, служителі господні, молитися, щоб Господь вирішив це питання рейдерського захвату Храму Миру, Любові та Єдності християн України Головою Союзу ЄХБ України ОСОБА_10 та ОСОБА_1» (зафіксовані на відеозаписі у файлі «Звернення ОСОБА_5» з 16 хв 48 с до 17 хв 22 с), що поширені необмеженому колу осіб, містять інформацію негативного характеру щодо ОСОБА_1 та є фактичним твердженням, а не оціночним судженням; усні висловлювання ОСОБА_5 такого змісту: «Але поліція Печерського району куплена ОСОБА_1, приїжджають по п'ять машин поліції і охороняють ОСОБА_10» (зафіксовані на відеозаписі у файлі «Відкрите звернення ОСОБА_5» з 19 хв 24 с до 19 хв 39 с), що поширені необмеженому колу осіб, містять інформацію негативного характеру щодо ОСОБА_1 та є фактичним твердженням, а не оціночним судженням (т. 2, а.с. 43-50).

Допитаний судом свідок зі сторони третьої особи у справі ОСОБА_16 засвідчив, що є адміністратором місіонерського центру «Слово життя», його керівник ОСОБА_10. Влітку 2017 р. вони закупили стільці для облаштування залу, які ОСОБА_5 не сподобались, так як останній хотів лавки, тому зібрання на місяць було припинено. Відповідачу було запропоновано десь осінню 2017 р. укласти угоду по оренді, проте на дві зустрічі щодо цього він не прийшов. Богослужіння ОСОБА_5 проводив раніше, як пастор церкви «Слово життя». Після штовханини з лавками була вказівка керівництва охороні відповідача не впускати, так як тоді вчинялися безчинства, був штурм. З осені 2017 р. було 5-7 конфліктів. З липня 2017 року на території храму утворилася церква «Храм миру», яку відвідує ОСОБА_10 Рішенням ОСОБА_10 не проводити богослужіння відповідача через не укладання з ним договору оренди.

Свідок зі сторони третьої особи у справі ОСОБА_11 засвідчив, що він з 21.06.2017 р. є директором фірми «Смерч», яка охороняє храм відповідно до укладеного договору. Рейдерського захоплення храму не було, при цьому з боку відповідача неодноразово викликалась поліція. Спочатку там все було відкрито, був вільний доступ, ОСОБА_5 приходив в будь який час, проводив службу, залишався на ніч, розпоряджався будівництвом, потім почав погрожувати, що їх викинуть, постійно викликав поліцію. Територія храму має огорожу із замком. Конфлікт виник влітку 2017 р. між відповідачем з його прибічниками, один з яких підняв дитину та кричав, що дитину б'ють, тоді просили людей заспокоїтись. ОСОБА_10 запропонував зайти в храм поговорити. В той час люди ОСОБА_5 стали руйнувати решітку, яка була закрита, ввірвались на територію храму. Відповідач пішов в кабінет ОСОБА_10, а прибічники ОСОБА_5 поводили себе неадекватно, кричали, ОСОБА_3 хватався за карман його сорочки, вирвав гроші, забрав його телефон, що випав, тоді він викликав поліцію.

Свідок зі сторони третьої особи ОСОБА_17 засвідчила, що працює менеджером управителем третьої особи РО «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» з березня 2018 року, менше року прихожанка церкви, за час її роботи рейдерського захоплення не було. Богослужіння відбуваються в неділю, вхід всім безперешкодний, в інші дні проходять заняття групи, є охорона. Відповідача бачила на пасхальних зібраннях. З ОСОБА_5 був один конфлікт коли викликали поліцію, який був вичерпаний. Богослужіння в храмі відповідач проводив до середини-кінця 2017 року, зараз не провидить, на даний час там проводить богослужіння Храм Миру, Любові та Єдності християн, церква якої є окрема організація при храмі.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_18 засвідчив, що він ходив в храм де пастиром був ОСОБА_5, там його діти навчались у воскресній школі, в церкві бачив декілька разів позивача. Він був очевидцем події влітку 2017 року коли на території храму шість чоловік били відповідача. Тоді він намагався втрутитись, щоб захистити, проте охорона його за огорожу не впускала. Він викликав поліцію, швидку допомогу. Приїхавши, поліція не втручалась, лише спостерігала. Після сутички та конфлікту з території храму відповідача викинули.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_19 засвідчив, що він член церкви «Слово життя». 02.07.2017 року вони всі йшли на богослужіння в церкву «Слово життя», тоді ОСОБА_10 сказав ОСОБА_5 зайти до нього в кабінет, вони залишились чекати, бо їх не впускали. Коли він почав знімати на телефон, телефон у нього забрали, Бабенко став його бити, начальник охорони ОСОБА_11 допомагав. Поліція, яка приїхала, сказала Бабенку повернути телефон. Потім приїхала поліція за їх викликом, якій ОСОБА_11 заявив, що він вкрав у нього долари, проте доларів він не крав. ОСОБА_1 особисто давав вказівку охоронцям, щоб на територію храму його не впускали. 02.07.2017 року він був у поліції, знімав побої. В цей же день ОСОБА_1 відкрив Храм Миру, провів службу. У їхній церкві востаннє богослужіння було в липні 2017 року, в серпні-вересні 2017 року через чинення перешкод членам церкви «Слово життя» вони збирались на вулиці біля Храму Миру, Любові та Єдності християн. З Кореї ОСОБА_5 для церкви «Слово життя» подарували орган, який 12.09.2017 року охорона «Смерч» заважала занести до церкви. Є відео, що позивач особисто керував та надавав накази охороні не впускати на територію церкви.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_20 засвідчив, що в 2001-2003 роках він працював прорабом на будівництві храму, який будував ОСОБА_5 для людей. Відповідач постійно був на будівництві, яке майже закінчили, весь час вирішував організаційні питання, керував будівництвом.

Частинами 1, 2 статті 34 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; кожен має право вільно збирати зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу і дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом ч. 1 ст. 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використаної мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 роз'яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 68 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно статті 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих ст. 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Дослідивши поширену інформацію у відеоматеріалі під назвою «Звернення ОСОБА_5» тривалістю 20 хв. 38 сек. у системному зв'язку із іншими висловлюваннями відповідача в цьому відеоматеріалі, суд приходить до висновку, що поширена інформація, спростування якої вимагає позивач, є власною оцінкою відповідача факту втрати права користування приміщення Храму Миру, Любові та Єдності християн, що знаходиться у м. Києві по вул. Мічуріна 66-70.

Висловлювання, спростування яких вимагає позивач «Храм захватили ну не віруючі, храм захватив голова союзу Євангельських християн-баптистів ОСОБА_10 разом із головним рейдером країни ОСОБА_1»; «Я хочу сказати, що храм був захоплений, і нас «Церкву життя» викинули ці рейдери»; «Я б просив Вас дорогі брати, служителі господні, молитися, щоб Господь вирішив це питання, рейдерського захвату Храму Миру, Любові та Єдності християн України головою Союзу ЄХБ України ОСОБА_10 та ОСОБА_1» на переконання суду є оціночним судженням відповідача.

Вищевказані висловлювання не можуть бути витлумачені як такі, які містять будь-які фактичні дані. Натомість, вживання мовно стилістичних засобів у вигляді гіпербол (перебільшення) та метафор, зокрема, словосполучень: «головний рейдер країни», «нас захватали», «Церкву життя викинули», «рейдерський захват Храму» свідчить, що висловлювання відповідача є власною оцінкою подій, що призвели до втрати права користування приміщенням, яке використовувалось церквою, главою якої є відповідач, та критикою дій окремих осіб, у тому числі позивача, які на думку відповідача причетні до цих подій. Крім того, обидві сторони підтвердили, що на даний момент розглядається судовий спір щодо проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя», що знаходиться у м. Києві по вул. Мічуріна, 68.

Разом з тим, суд також бере до уваги, що чинне законодавство, у тому числі діючі Кодекс України про адміністративні правопорушення та Кримінальний кодекс України не містять такого визначення складу правопорушення та злочину як «рейдерський захват», а вказане словосполучення є використанням певного мовного засобу.

Дослідивши поширену інформацію щодо позивача у відеоматеріалі під назвою «Відкрите звернення ОСОБА_5» тривалістю 24 хв. 16 сек. з 19 хвилини 24 секунд по 19 хвилину 39 секунду у системному зв'язку із іншими висловлюваннями відповідача в цьому відеоматеріалі, суд приходить до висновку, що спростування інформації яку вимагає позивач, є результатом аналізу відповідачем конфлікту між «Союзом баптистів» та Центром «Слово життя України», який розпочався 2015 року і учасником якого був відповідач, як голова центру.

Такий висновок можна зробити з інших висловлювань відповідача, а саме «Я продовжую розказувати про конфлікт між «Союзом баптистів» та Центром «Слово життя України» відносно рейдерського захвату Храму Миру, Любові та Єдності християн. До мене звертаються пастори, а також брати із-за кордону, бажаючи знати правду чому розпочався цей конфлікт».

Суд враховує, що сприйняття інформації, спростування якої вимагає позивач у контексті з фразою, яка була висловлена з 19 хв. 08 сек. «Щоб зупинити це беззаконня, яке роблять ОСОБА_21 та його команда - ми звернулися в поліцію» та передує фразі «але поліція Печерського району «куплена» Дубовим Олександром Федоровичем» дає підстави для висновку, що поширена інформація з 19 хв. 24 сек. по 19 хв. 39 сек. у відеоматеріалі під назвою «Відкрите звернення ОСОБА_5» є критичною оцінкою відповідачем певних подій, а саме невтручання поліції в конфлікт між церквами.

Крім того, зважаючи на використаний мовний зворот «поліція куплена ОСОБА_1», що за своєю суттю є гіперболізованою метафорою (оскільки «купити» правоохоронний орган не можливо), був вжитий з метою явного і навмисного перебільшення для посилення: виразності та підкреслення вказаної думки, свідчить про те що розповсюджена інформація є оціночними судженнями відповідача, спосіб висловлення цієї інформації не носить брутальної, принизливої чи непристойної форми, а тому, суд приходить до висновку, що ця інформація не підлягає спростуванню та доведення її правдивості, і не принижує гідності чи ділової репутації позивача.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав Людини у Справі Лінгенса проти Австрії (12/1984/84/131), Страсбург, 08 липня 1986 року, зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів без яких «демократичне суспільство» неможливе. На думку Європейського Суду з прав людини, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Вимога доводити правильність критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З приводу наданого висновку за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи суд враховує наступне.

Відповідно положень ст. 110 ЦПК, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд критично ставиться до вищевказаного висновку за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи та не приймає його до уваги при прийнятті остаточного рішення у справі, оскільки він не відповідає вимогам, які ставляться до таких висновків чинним законодавством.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 102 ЦПК, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Таким чином, висновки за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи щодо характеру суджень відповідача як фактичних тверджень не можуть бути прийняті судом, оскільки визначення характеру висловлювань відповідача є предметом доказування у даній справі, а отже такий висновок може бути зроблений виключно судом в процесі оцінки наявних у провадженні доказів (пояснень сторін, показань свідків, дослідження письмових доказів, електронних доказів, висновку експерта) за результатами їх всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження.

Крім того, у дослідницькій частині висновку експертизи дано оцінку питанням права, зокрема, дається правова кваліфікація дій відповідача та проводиться аналогія зі складами злочинів, передбачених статтями 369, 341 КК, що є неприпустимим для висновків експерта.

Суд не може прийняти висновок експертизи та покласти його в основу рішення ще й з тих міркувань, що з самого висновку не можна однозначно вирішити чи відповідає особа, яка проводила експертизу відповідну кваліфікацію та чи має вона спеціальні знання для надання висновку з питань, що є предметом судового розгляду.

Як убачається із висновку експертизи, проведення експертизи доручено ОСОБА_22, яка має вищу педагогічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», кандидат філологічний наук, доцент. За таких умов не можна дійти висновку чи є ОСОБА_22 атестованим експертом та чи отримала кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому Законом «Про судову експертизу».

Відповідно до частин першої, третьої статті 10 Закону України «Про судову експертизу», судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до абзацу п. 4.14. Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року № 3505/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2011 року за № 1431/20169, що поширюється на експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ та на професійній основі здійснюють судово-експертну діяльність, у вступній частині висновку зазначаються дані про експерта (експертів): прізвище, ім'я та по батькові, посада, клас судового експерта, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, експертна спеціальність, стаж експертної роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії.

Крім того, відповідно до п. 4.14. Інструкції, висновок експерта складається з обов'язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки). Відповідно до абзаців 2-5 пункту 4.15. Дослідницька частина повинна включати: відомості про стан об'єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування; посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз'яснення до них; експертну оцінку результатів дослідження.

Як убачається із самого висновку експерта, він не містить даних щодо методів дослідження та умов їх застосування.

Враховуючи все вище зазначене, суд відхиляє висновок експерта за результатами проведення семантико-текстуальної (лінгвістичної) експертизи, а при прийнятті остаточного рішення виходить із сукупності інших наданих сторонами доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що поширена відповідачем інформація щодо позивача, про спростування якої просить позивач, є оціночним судженням відповідача, що виражені ним в процесі реалізації свого природного права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 28, 34, 64 Конституції України, ст.ст. 200, 269, 277, 297, 302 Цивільного кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про інформацію», постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, ст. ст. 4, 12, 76, 81, 89, 110, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя» про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_5, місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Третя особа - Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно-благодійний центр об'єднання християнських церков України «Слово Життя», місце знаходження: 01014, м. Київ, вул. Мічуріна, 68, ідентифікаційний .

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Суддя Л.М.Виниченко