КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 372/567/18 Головуючий у 1-й інст. - Потабенко Л.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/2517/2019 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року, ухвалене у складі судді Потабенко Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) загальною площею 3,21 га в умовних кадастрових одиницях з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, що посвідчує право власності на земельну частку (пай) та розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області.

Посилається на те, що їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, належала земельна частка (пай) загальною площею 3,21 га в умовних кадастрових одиницях з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області. Даний сертифікат був втрачений, про що в газеті «Обухівський край» було опубліковано оголошення. 02.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області із заявою, в якій у зв'язку із втратою правовстановлюючого документу на земельну ділянку (пай) просила надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) в натурі на місцевості площею 3,21 га в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області. 16.02.2018 року позивач отримала відмову у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на земельну частку (пай).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, судові витрати покласти на відповідача.

Посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доданим до позову доказам, а саме: копія Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Обухівською РДА із записом щодо проведення державної реєстрації паю за ОСОБА_1, а також копія архівного витягу з Протоколу №1 засідання правління колгоспу ім. Шевченка від 23.01.1997 року, з якого вбачається, що позивачу була виділена земельна частка (пай). Крім того, відповідачі не заперечили в суді першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Обухівська районна державна адміністрація Київської області направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на норми ст. 116 ЗК України, ст.328 ЦК України, статей 367,377 ЦПК України просить ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства.

Верем'яцька сільська рада Обухівського району Київської області надіслала до суду лист, в якому просить розглянути справу без участі їхнього представника, позовні вимоги вирішити на розсуд суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку частку (пай) загальною площею 3,21 га в умовних кадастрових одиницях з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, що посвідчує право власності на земельну частку (пай) та розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області.

Посилається на те, що вказаний сертифікат був втрачений. 02.02.2018 року вона звернулася до голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) в натурі на місцевості площею 3,21 га в умовних кадастрових одиницях для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, однак у зв'язку з відсутністю документів, які посвідчують її право власності на земельну частку (пай) отримала відмову.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона була членом КСП ім. Т.Г. Шевченка на час проведення розпаювання і видачі сертифікатів, не надано відомостей коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, та коли позивач був включений до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, що давав йому право на набуття права на земельну частку (пай).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до копії книги реєстрації сертифікатів та право на земельну частку (пай), що видавалися після розпаювання КСП ім. Т.Г. Шевченка, за ОСОБА_1 значиться сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 (а.с.16).

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області № 13 від 29.01.2018 року, згідно схеми паювання земель, яка знаходиться у адміністративних межах Верем'яцької сільської ради, ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка (пай) №НОМЕР_2(поле № 18) цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17).

02.02.2018 року в газеті «Обухівський край» випуск № 8 (9987) було розміщено оголошення про втрату сертифікату на земельну частку (пай) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії №0193772, виданий на ім'я ОСОБА_1, розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, розпаювання проводилось КСП імені Т.Г. Шевченка(а.с.19).

02.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Голови Обухівської районної державної адміністрації Рудяка І.С. із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) в натурі на місцевості загальною площею 3,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області(а.с.12).

Листом від 16.02.2018 року позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (паю) в натурі, оскільки до клопотання не було додано документів, що посвідчують право на земельну частку (пай)(а.с.13).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином,особа набуває право на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві і була його членом.

Як визначено п. 6 Листа-роз'яснення Верховного Суду України від 29.10.2008 року № 19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно: а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям», відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), сільськогосподарського кооперативу (далі-СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними; б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; в) з'ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам часток (паїв)» документом, що посвідчуює право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

Положеннями ст.ст. 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Так підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. При цьому сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона була членом КСП ім. Т.Г. Шевченка на час проведення розпаювання і видачі сертифікатів, також не надано відомостей коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, та коли позивач був включений до списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю, що давав йому право на набуття права на земельну частку (пай), суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на копію архівного витягу Протоколу №1 засідання правління колгоспу ім. Шевченка від 23.01.1997 року та копію Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка велась Державним земельним кадастром України.

З вказаних документів неможливо достовірно встановити коли позивачу було видано державний акт на право колективної власності на землю та якого розміру земельний пай.

Згідно вищевказаного Протоколу у затвердженому списку на паювання землі вказано ОСОБА_1, однак це не дає можливості ідентифікувати вказану особу з позивачем ОСОБА_1.

Крім того, з Протоколу №1 засідання правління колгоспу ім. Шевченка від 23.01.1997 року вбачається, що «у 1994 році розпайовували землю і видали акти на розпаювання господарства, повідомили кому скільки попало землі. Але вийшов Закон «Про землю» і пройшли зміни, що не розділяти землю в залежності від того хто скільки пропрацював, а поділити всім порівну. Так, що зміни пройдуть тільки в кількості Га землі, а список останеться той самий, тільки добавляться нові члени КСП ті, що померли також в список включатись не будуть.»

Враховуючи вищевикладене, неможливо встановити коли саме ОСОБА_1 як члену КСП було видано акт на право власності на земельну частку (пай) та який розмір земельної частки (паю).

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідях суду Обухівська районна державна адміністрація Київської області та Верем'яцька сільська рада Обухівського району Київської області не підтвердили належність позивачу на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 земельної частки (пай) загальною площею 3,21 га в умовних кадастрових одиницях з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області.

Крім того, відомостей з Державного земельного кадастру України про належність спірної земельної ділянки позивачу матеріали справи не містять та ОСОБА_1 не надано до суду доказів на підтвердження того, що на даний час вказана земельна частка (пай) не зареєстрована за іншою особою на праві власності.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що довідка комітету Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області від 29.01.2018 року №13 про належність позивачу на праві власності земельної ділянки (пай) №НОМЕР_2 (поле №18) не є належним доказом права власності позивача на земельну ділянку (пай) загальною площею 3,21 га в умовних кадастрових одиницях, оскільки позивачем не надано доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України чи була позивач членом КСП ім. Шевченка, в який період працювала в КСП, яку посаду займала, відсутній список пайовиків із зазначенням прізвища позивача про розпаювання, з якого вбачалося б під яким номером позивачу виділено земельну ділянку, частку (пай), не надано Державного акту на право колективної власності на землю, списку членів КСП, що мали право на отримання паю, в тому числі із зазначенням прізвища позивача та підтверджень розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових одиницях 3,21 га, на яку просить визнати право власності позивач.

Враховуючи, що доказів відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку (пай) суду не надано та матеріали справи не містять, колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.