Справа № 444/3559/18
Провадження № 2/444/423/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне/

05 вересня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тя особа : Служба у справах дітей Жовківської РДА про виселення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тя особа : Служба у справах дітей Жовківської РДА про виселення про виселення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником 2/3 часток у будинку АДРЕСА_1 . Будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, кладової та двох коридорів, загальною площею - 70,3 м.кв., житловою - 45,2 м.кв. Власником 1/3 частки є її син ОСОБА_4 .

Окрім цього, за даною адресою було вселено та прописано в кінці 2016 р. дружину

сина ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 . Дані особи були

вселені до помешкання ОСОБА_1 без її згоди, а згоду на їх прописку син ОСОБА_1 -

ОСОБА_4 отримав шляхом обману.

Зазначає, що вселившись до помешкання ОСОБА_5 та її син ОСОБА_3 почали вчинятиперешкоди в користуванні житлом власнику помешкання ОСОБА_1 та між ними постійно виникають конфлікти.Результатом цього є вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 її сином та його дружиною. Також неповнолітній ОСОБА_3 в результаті отриманого прикладу його матері та від її підбурення теж вчиняє насильство щодо ОСОБА_1 , будучи фізично сильнішим, так як ОСОБА_1 є жінкою похилого віку.Так гр. ОСОБА_1 зверталася до Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького ВП ГУНПУ у Львівській області 12.01.2018 р. в результаті чого проведено перевірку та гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 винесено офіційне попередження щодо недопустимості вчинення ними насильства в сім`ї.

Крім цього зазначає, що 01.06.2018 р. було здійснено звернення з аналогічним результатом, а саме гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 винесено офіційне попередження щодо недопустимості вчинення ними насильства в сім`ї.р. ОСОБА_1 була побита її сином та невісткою в результаті чого отримала тілесні ушкодження, а саме множинні хаотичні крововиливи на руках, спині зліва, і які відносяться до легкого тілесного ушкодження, що підтверджується висновком експерта №160/2018.

Вказує, що 03.09.2019 р. ОСОБА_1 знову була побита її невісткою та отримала тілесні ушкодження, а саме забій, підшкірна гематома обох передпліч та ділянки правого суглобу, і відносяться до легкого тілесного ушкодження, що підтверджується висновком експерта №196/2018.

Крім цього вказує, що ОСОБА_1 є жертвою домашнього насильства у формі фізичного, яке вчиняється відносно неї її сином ОСОБА_6 , його дружиною ОСОБА_5 та її сином ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Просять позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні щодо позовних вимог позивача заперечила, вважає такі безпідставними та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Окрім цього пояснила, що жодних перешкод у користуванні та розпорядженні майном позивачу не чинять. Наголошує, що за даною адресою проживають на постійній основі.

Представник третьої особи в судовому засіданні щодо позовних вимог поклалась на думку суду.

Вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 часток у будинку АДРЕСА_1 . Будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, кладової та двох коридорів, загальною площею - 70,3 м.кв., житловою - 45,2 м.кв. Власником 1/3 частки є її син ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

З матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_2 вбачається, що відповідачі по справі в будинку проживають на постійній основі, оскільки зареєстровані в такому. Фактів, які б підтверджували відсутність відповідачів в даному будинку, зокрема актів обстеження побутових умов про відсутність відповідачів в даному будинку суду не представлено. Окрім цього суд враховує, що будь-яких доказів того, що в даному будинку не проживають відповідачі позивач суду не представив, не здобуто таких і в ході розгляду справи.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України" у справах про визнання члена сім`ї наймача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати поважність причини відсутності відповідача понад встановлені строки, окрім того, на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (в т.ч. створення сім"ї в іншому місці).

Ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей.

Відповідно до ст. 156 цього ж Кодексу члени сім"ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім"ї власника будинку зобов"язані дбайливо ставитися до жилого будинку.

Відповідно до ст. 163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів їх сім"ї за ними зберігається займане ними жиле приміщення.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Членами сім"ї наймача може бути визнано осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство. Права члена сім`ї має також і особа, яка перестала бути членом сім`ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З огляду на зазначене суд прийшов до висновку, що відповідачі по справі в порядку встановленому законом користуються та розпоряджаються згаданим вище будинком. Разом з тим суд приймає до уваги і те що позивач є власником 2/3 часток у будинку АДРЕСА_1 , а не всього будинку в цілому, а відтак на думку суду це також унеможливлює та позбавляє можливості відповідачів користуватись спільним майном.

Позивач також у позовній заяві посилається на те, що відповідачі стосовно неї вчиняють домашнє насильство.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до Жовківського районного суду Львівської області із заявою про видачу обмежувального припису з тих самих підстав. Суд розглянувши у судовому засіданні справу № 444/3602/18 відмовив у задоволенні вимог позивача. Про це свідчить рішення у вище вказаній справі від 12.12.2018 року, яке набрало законної сили 12.01.2019 року.

Щодо тверджень позивача про його звернення до Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області від 12.01.2018 року, то судом також встановлено, що по даних матеріалах перевірку було припинено у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Окрім цього судом встановлено, що відповідачі по справі є членами сім`ї ОСОБА_4 , а саме дружиною та пасинком, тому відповідно до ст. 405 ЦК України мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником.

Таким чином, у суду не має достатніх правових підстав для визнання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування даним житловом будинком, що в свою чергу і було б підставою для їх виселення.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до є безпідставними та необґрунтованими.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 3-тя особа : Служба у справах дітей Жовківської РДА про виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Мікула В. Є.

Повний текст рішення виготовлено 13.09.2019 р.