Ухвала

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 205/9325/18

провадження № 61-15166ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк») на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора філії № 3 комунального підприємства «Реєстраційний-Центр» Дніпропетровської області (далі - державний реєстратор філії № 3 КП «Реєстраційний-Центр» Дніпропетровської області) Олійник Аліни Миколаївни, комунального підприємства «Реєстраційний-Центр» (далі - КП «Реєстраційний-Центр»), треті особи: АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора філії № 3 КП «Реєстраційний-Центр» Дніпропетровської області Олійник А. М., КП «Реєстраційний-Центр», треті особи: АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування позову посилалась на те, що державним реєстратором неправомірно здійснено реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотечного договору № 172 від 06 квітня 2005 року.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила:

1) накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить АТ «Укрсоцбанк»;

2) встановити заборону суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить АТ «Укрсоцбанк»;

3) встановити заборону будь-яким особам користуватись майном, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , шляхом здійснення опису цього майна та опечатування цієї квартири.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Встановлено заборону суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією прав, у тому числі приймати будь-які заяви щодо проведення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить АТ «Укрсоцбанк».

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , виходили з того, що з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, які заявлені, з метою забезпечення реального та ефективного виконання рішення суду, необхідно вжити заходів забезпечення позову.

У серпні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга АТ «Укрсоцбанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що застосований захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами, обмежує права та свободи законного власника, оскільки в іпотечному договорі міститься застереження.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Укрсоцбанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора філії № 3 КП «Реєстраційний-Центр» Дніпропетровської області Олійник А. М., КП «Реєстраційний-Центр», треті особи: АТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в обґрунтування якого посилалась на те, що державним реєстратором неправомірно здійснено реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотечного договору № 172 від 06 квітня 2005 року.

Предметом спору є оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 .

Вищезазначена квартира належить АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору № 172, виданого 06 квітня 2005 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хомич О. М.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вжитті заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про доцільність забезпечення позову та обрали співмірний захід забезпечення позову, що забезпечить дотримання мети забезпечення позову та досягнення балансу інтересів сторін.

Доводи касаційної скарги АТ «Укрсоцбанк» про те, що застосований захід забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами, обмежує права та свободи законного власника, оскільки в іпотечному договорі міститься застереження, є необґрунтованими, так як правомірність дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності на іпотечне майно підлягає встановленню при вирішенні справи по суті.

Враховуючи, що позивачем оспорюється законність державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , судами попередніх інстанцій, у відповідності з положеннями статті 150 ЦПК України, правомірно забезпечено позовні вимоги для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо, зокрема, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора філії № 3 комунального підприємства «Реєстраційний-Центр» Дніпропетровської області Олійник Аліни Миколаївни, комунального підприємства «Реєстраційний-Центр», треті особи: акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 , про визнання дій незаконними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов