Провадження № 2/761/1390/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Смігунову В.В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Пителя Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ-ПЛЮС" про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява, яка була розподілена судді Рибаку М.А.

В зв`язку із закінченням повноважень судді Рибака М.А. та на підставі розпорядження керівника апарату суду від 22.11.2018 року справа надійшла в провадження судді Притули Н.Г.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт-Плюс» на його користь пеню за договором у сумі 175 974,31 грн. та моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.03.2014 року між сторонами було укладено Договір резервування квартири в житловому будинку шляхом вкладення цільових облігацій №ДРБ-(93)-103К, за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу у власність за актом приймання-передачі квартиру. Дата введення будинку в експлуатацію - не пізніше ІV кварталу 2014 року.

При цьому, позивач вказує, що в подальшому до вищенаведеного договору вносилися зміни та згідно з Додатковою угодою №2 від 14.03.2016 року сторонами було погоджено, що у разі, якщо станом на 15.03.2016 року відповідачем не буде забезпечено введення будинку в експлуатацію і не розпочато погашення облігацій, то непред`явлення позивачем належних йому облігацій до погашення у строк до 15.03.2016 року, включно за будь-яких обставин не є і не буде визнаватися у майбутньому порушення позивачем умов Договору та умов проспекту емісії облігацій.

Разом з тим, всупереч вищенаведених умов договору та повного виконання позивачем умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав.

За вказаних обставин, а також посилаючись на п.5.6 розділу 5 Договору резервування, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі 175 974,31 грн.

Крім того, обґрунтовуючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, позивач вказує, що через ситуацію, що склалася, він не міг користуватися власною квартирою, що призвело до душевних страждань.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 12.04.2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Граніт-плюс» було укладено Договір резервування квартири в житловому будинку шляхом вкладення цільових облігацій №ДРБ-(93)-103К, за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу у власність за актом приймання-передачі квартиру АДРЕСА_1 . Дата введення будинку в експлуатацію - не пізніше ІV кварталу 2014 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в подальшому до вищенаведеного договору вносилися зміни та згідно з Додатковою угодою №2 від 14.03.2016 року сторонами було погоджено, що у разі, якщо станом на 15.03.2016 року відповідачем не буде забезпечено введення будинку в експлуатацію і не розпочато погашення облігацій, то непред`явлення позивачем належних йому облігацій до погашення у строк до 15.03.2016 року, включно за будь-яких обставин не є і не буде визнаватися у майбутньому порушення позивачем умов Договору та умов проспекту емісії облігацій.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, вказував, що, всупереч вищенаведених умов договору та повне виконання позивачем умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав.

Так, як передбачено пунктом 5.6 Договору, у випадку прострочення з вини Сторони-1 передачі квартири за Актом приймання-передачі на строк понад 6 місяців з дати введення в експлуатацію житлової частини, яка вказана в п/п 1.1, Сторона-1 сплачує на користь Сторони-2 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної номінальної вартості придбаного Стороною-2 Пакету облігацій за кожен місяць невчасно виконаного зобов`язання з передання майна.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, частиною 4 вказаної статті передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Тобто, для застосування положень ст. 611 ЦК України та п. 5.6. Договору необхідним є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як вбачається зі змісту пункту 2.1 Договору, Сторона-1 зобов`язується передати квартиру Стороні-2 за Актом прийому-передачі за умови перерахування Стороною-2 Пакету облігацій протягом строку погашення з рахунку в цінних паперах Сторони-2 на рахунок в цінних паперах Сторони - 1 (Емітента) в депозитарії.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що передача Стороною-2 Стороні-1 Пакету облігацій є обов`язковою умовою, яка надає право Стороні-2 на отримання 100 % загальної площі квартири та підписання Акту приймання-передачі. Передача облігацій здійснюється шляхом здійснення відповідних операцій (перерахувань, переказів) з Пакетом Облігацій у національній депозитарній системі України на рахунках у цінних паперах.

Як встановлено в судовому засіданні, факт передачі пакету облігацій від Сторони -2 до Сторони - 1 підтверджується випискою з рахунку у цінних паперах Сторони-2 та розпорядженням про переказ Пакету Облігацій на рахунок у цінних паперах Сторони -1 з відміткою Зберігача Сторони-2 про здійснення операції.

В свою чергу, пунктом 2.3 Договору передбачено обов`язок Сторони-2 передати до погашення Стороні-1 Пакет облігацій у визначений Стороною-1 термін, але не пізніше Дати закінчення погашення облігацій, та підписати зі Стороною-1 Акт пред`явлення цільових облігацій до погашення з метою отримання Стороною-2 у власність квартири.

Крім того, вказаний пункт передбачає обов`язок Сторони-2 за відсутності зауважень підписати і прийняти квартиру за актом прийому-передачі.

Водночас, в пункті 4.2 Договору визначено, що отримання стороною відповідної кількості квадратних метрів загальної площі квартири здійснюється шляхом підписання сторонами Акту прийому-передачі квартири під час погашення Стороною-1 Пакету Облігацій за номінальною вартістю облігацій.

Відповідно до п. 3.3.4. Договору Сторона - 1 має право не передавати Стороні 2 Акт приймання передачі Квартири до дати фактичного виконання Стороною -2 зобов`язань, передбачених п/п.3.2.3. статті 3, статтею 4 Договору та виконання санкцій, передбачених між сторонами за порушення Стороною -2 умов Договору.

Таким чином, можливість підписання Акту прийому передачі настає лише після сукупного настання подій - не тільки введення об`єкта в експлуатацію, а й пред`явлення позивачем Пакету облігацій до погашення.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається зі змісту Виписки про операції з цінними паперами за період з 15.03.2016 по 15.03.2016 року № 271 від 15.03.2016 року, датою погашення облігацій є 15.03.2016 року.

Акт прийому-передачі квартири та Акт пред`явлення до погашення цільових облігацій за договором резервування квартири було підписано 17.01.2018 року.

Зокрема, в пункті 1 Акту пред`явлення до погашення цільових облігацій за договором резервування квартири зазначається, що ОСОБА_2 передав (пред`явив) до погашення, а ТОВ «Граніт-плюс» прийняв до погашення Пакет Облігацій.

Отже, враховуючи вище зазначене, можна дійти до висновку, що для стягнення пені відповідно пункту 5.6 Договору, відсутні такі необхідні ознаки цивільного правопорушення як протиправна поведінка та вина.

Також слід зазначити, що пунктом 3 Акту від 17.01.2018 року приймання - передачі Квартири за договором резервування квартири в житловому будинку шляхом вкладення цільових облігацій, підписаному Позивачем та Відповідачем, передбачено, що цим Актом Сторони підтверджують повне виконання кожною Стороною передбачених Договором резервування зобов`язань та свідчать про відсутність у них взаємних претензій щодо належного і реального виконання Договору резервування.

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того, за правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення свого позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, оскільки в даній справі не встановлено порушення відповідачем прав позивача, суд не вбачає правових підстав також і для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ-ПЛЮС" про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 вересня 2019 року

СУДДЯ: Н.Г.Притула