Справа № 191/5097/18
Провадження № 2/191/1464/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко Г.В.

за участю секретаря - Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Славгородської селищної об'єднаної територіальної громади про визнання права приватної власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Славгородської селищної об'єднаної територіальної громади про визнання права власності на житловий будинок, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 17 січня 2002 року між ним, ОСОБА_1, з однієї сторони та ОСОБА_3, з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу належного ОСОБА_3 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою синельниківською держнотконторою 16.11.1998 року по реєстру № 735 та зареєстрованого в Синельниківському БТІ 24 листопада 1998 року в реєстровій книзі 1/90. Згідно зазначеного договору він придбав у власність вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами,сплативши за нього ОСОБА_3 19 000 (дев'ятнадцять тисяч) гривень, а вона в свою чергу передала йому у власність дане нерухоме майно та правовстановлюючі документи на нього, і зобов'язалася вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного між ними договору купівлі - продажу, що підтверджується розпискою ОСОБА_3 про отримання грошових коштів. Зі свого боку він виконав всі умови договору, передавши ОСОБА_3 грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок, проте через деякий час ОСОБА_3, яка була літньою людиною захворіла, у зв'язку з чим зобов'язання здійснити дії необхідні для нотаріального оформлення договору, передбачені договором не виконала. ОСОБА_3 померла так і не виконавши перед ним свої зобов'язання. Фактично він володіє вищезазначеним будинком з 2002 року на свій розсуд та за власні кошти робить в ньому косметичні ремонти і облаштовує.

Просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладений 17 січня 2002 року між ним та ОСОБА_3, визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 75, 7 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Д-1, сарай Г-1, гараж Е-1, погріб П-1, бесідка Ж-1, колодязь К-1, вбиральню в-1, огорожу №1.

До початку судового засідання позивач надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

До початку судового засідання представник відповідача надав суду письмову заяву, якою просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою синельниківською держнотконторою 16.11.1998 року по реєстру № 735 та зареєстрованого в Синельниківському БТІ 24 листопада 1998 року в реєстровій книзі 1/90 належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, житловий будинок складається з: житловий будинок А-1, загальною площею 75, 7 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., літня кухня Б-1, сарай В-1, сарай Д-1, сарай Г-1, гараж Е-1, погріб П-1, бесідка Ж-1, колодязь К-1, вбиральня в-1, огорожа №1.

Згідно інформаційної довідки №1608 від 11.12.2018 року дійсна вартість житлового будинку з надвірно-господарськими побудовами АДРЕСА_1, складає 187200, 00 грн.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу належного ОСОБА_3 вказаного вище житлового будинку.

Факт отримання ОСОБА_3 грошової суми підтверджується розпискою від 17 січня 2002 року, відповідно до якої вона отримала від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гроші в сумі 19000 (дев'ятнадцять тисяч) гривень за продаж житловий будинку та господарських будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язалася до 01.07.2002 року нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу.

З копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 виданого Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №68.

Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. від 10.01.2019 року №01-16/32, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкова справа не заведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки договір було укладено у 2003 році, то до цих правовідносин має бути застосовано законодавство, яке діяло на той час, тобто Цивільній Кодекс УРСР 1963 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Позивачем були повністю виконані умови договору: позивач передав продавцю передбачену договором суму грошей, позивач вселилися до будинку, постійно проживав в ньому, виконував всі обов'язки власника, проживав в будинку протягом тривалого часу, отже, істотні умови договору купівлі - продажу виконані в повному обсязі, через що договір має бути визнаний дійсним.

Відповідно до ст. 49 Закону України „Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом ст. ст. 128,153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами у належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом, або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону прав на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку, сплатив за придбане майно передбачену договором суму грошей, з 2002 року проживає в будинку, то на підставі ст.ст.128,153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» позивач набув право власності на спірний житловий будинок і правомірно володіє ним. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

На теперішній час зазначену угоду купівлі-продажу житлового будинку неможливо посвідчити нотаріально, оскільки власник нерухомого майна померла в 2002 році. Іншим способом, у позасудовому порядку визнати договір купівлі-продажу дійсним- неможливо. Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу перешкоджає позивачу зареєструвати право власності на нерухоме майно, яке було прийнято на підставі угоди та реалізувати свої права власника із розпорядження належним йому майном.

Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Однією з важливих гарантій конституційних прав власності громадян є право громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним (ст.41 Конституції України).

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, тому вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,80,81,141,247,258,259,265,268,273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладений 17 січня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1 право приватною власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 75, 7 кв.м., житловою площею 33,8 кв.м., літню кухню Б-1, сарай В-1, сарай Д-1, сарай Г-1, гараж Е-1, погріб П-1, бесідку Ж-1, колодязь К-1, вбиральню в-1, огорожу №1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду.

Суддя: Г. В. Бондаренко