Провадження № 2/161/927/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Свій позов мотивує тим, що з ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач сплачує аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, однак цих коштів не вистачає на потреби дитини. Зокрема на харчування, одяг, медикаменти, повсякденні засоби для догляду,навчання, а також поїздки в поліклініку та санаторне - курортне лікування витрачаються не малі кошти.

Вказує, що відповідач відмовляється надавати кошти на додаткове утримання дитини і разом з тим піклуватись та доглядати за сином. Зазначає, що ОСОБА_3 має нерегулярний, мінливий дохід, а саме, займається підприємницькою діяльністю від якої отримує прибутки, і разом з тим, працює офіційно водієм з досить високою заробітною платою.

Посилаючись на положення ст.ст.180-185,191,199 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та покласти судові витрати у справі на відповідача.

Ухвалою суду від 02 січня 2019 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Вказувала, що дитина відвідує вокально-хоровий колектив «Перлинка», а також оркестр народних інструментів, розмір місячних добровільних внесків складає 150 грн., крім того, розмір витрат на дитину, яка навчається у НВК №9 в м. Луцьку приблизно в місяць складає 1090 грн.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову у повному обсязі. Вказував, що відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 07.12.2012 року на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 відповідач сплачує 1000 гривень аліментів щомісячно. Аліменти сплачує вчасно та заборгованості по сплаті немає. Також зазначає, що додаткові витрати на дитину необґрунтовані, а зазначений їх розмір є надуманим. Крім того, посилання позивача на ту обставину, що відповідач не піклується та не відвідує дитину та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, спростовується рішенням Луцького міськрайонного суду від 07 липня 2015 року, яким зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди відповідачу у вихованні та спілкуванні з сином та рішенням від 02.10 2017 року, яким відмовлено ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Луцького міськрайоннного суду від 07 грудня 2012 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2011 року постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи з 25.05.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до частина 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Позивач в якості підстав для стягнення додаткових витрат зазначає, що син систематично відвідує гуртки, зокрема вокально-хоровий колектив «Перлинка», а також оркестр народних інструментів, часто хворіє, що потребує додаткових витрат.

В матеріалах справи містяться довідки, що за відвідування гуртків ОСОБА_1 сплачує благодійні внески у розмірі 100 гривень та 50 гривень, копії чеків про витрати на дитину на загальну суму 15 913,37 гривень, однак дані довідки та чеки не є належним та допустимим доказом в силу вимог ст.ст.77,78 ЦПК України. При цьому, суд зазначає, що не можуть бути визнані додатковими витратами на дітей благодійні внески, оскільки такі платежі є добровільними.

Крім того, до матеріалів справи долучена довідка про розмір витрат на дитину, яка навчається у НВК №9 в м. Луцьку, що також не підтверджує понесення додаткових витрат на дитину, оскільки такі витрати не повязані з розвитком в дитини особливих здібностей. Також позивач не надає суду доказів понесення фактичних витрат у зв'язку із хворобою дитини.

З огляду на вищевикладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Стосовно судових витрат суд зазначає, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідач згідно ч.2, 6 ст.141 ЦПК України звільняється від оплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 185, 263,264,265 430 ЦПК України, на підставі ст.ст.180, 184 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (вул. Лісова, 8 с. Лище, Луцький район, Волинська область; РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_3 ( вул. Кривоноса, 34/1 м. Луцьк; РНОКПП НОМЕР_2).

Дата складення повного тексту рішення 08 лютого 2019 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_6