Дата документу 06.02.2019 Справа № 334/62/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/62/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/780/19 Козлова Н.Ю.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Маловічко С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 04.05.2005 року уклали кредитний договір № ZPC0GF00000409.

Згідно умов вказаного кредитного договору банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 23040,00 доларів США на термін до 02.05.2025 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 06.12.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 7338,99 доларів США, яка складається з наступного: 3910,76 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 1269,18 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 801,05 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1358,00 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість за кредитним договором.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3910,76 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPC0GF00000409 від 04.05.2005 року, яка складається з заборгованості за кредитом (тілом кредиту) - 3910,76 доларів США, що за курсом 27,16 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.12.2017 року складає 106216 грн. 24 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом в мотивувальній частині рішення не наведено розрахунків з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення. Суд на підтвердження факту укладення кредитного договору не витребував та не дослідив оригінал кредитного договору, що призвело до неповного дослідження доказів. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 04 травня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ZPC0GF00000409 на суму 23 040 доларів США з кінцевим строком повернення до 02 травня 2025 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за вказаним кредитним договором станом на 06 грудня 2017 року утворилася заборгованість у сумі 3 910, 76 доларів США, а саме заборгованість за кредитом (тіло кредиту).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності заборгованості ОСОБА_3 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовані відповідачем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення у зв'язку з недотриманням судом першої інстанції вимог, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року, а саме у мотивувальній частині рішення наведено розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України не на день ухвалення рішення, а на іншу дату. Окрім того, як на підставу для скасування рішення суду, заявник посилається на ненадання позивачем оригіналу кредитного договору, що призвело до невірних висновків суду про укладення між сторонами кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ОСОБА_3 не надано суду жодних доказів в підтвердження своїх доводів. Невизнання відповідачем факту укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів не ґрунтується на жодних доказах, та спростовуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відповідно до якого ОСОБА_3 протягом тривалого часу сплачував періодичні платежі на виконання свого зобов'язання, що в свою чергу свідчить про його визнання.

Окрім того, колегія суддів відхиляє довід щодо не наведення у мотивувальній частині рішення розрахунку з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, оскільки відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 11 лютого 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Маловічко

Е.А. Онищенко