Провадження №2/523/4242/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2019 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, пр. Добровольського, 106), про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим помешканням,-

Установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилається на те, що позивачу ОСОБА_1 та її сестрі ОСОБА_5 належить по праву приватної власності трьохкімнатна квартира загальною площею 62,1 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Їх долі у власності квартири наступні: доля позивача ОСОБА_1 - 3/4 частини квартири, доля її сестри ОСОБА_5 - 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

До 27.05.2013 року позивачка ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_4 і сином ОСОБА_2 проживали в двох окремих кімнатах 18 кв. м. і 9 кв.м., сестра ОСОБА_5 в окремій кімнаті 18 кв.м.

27.05.2013 року син одружився і попросив дозволу позивача для проживання з дружиною ОСОБА_3 в квартирі в одній із окремих кімнат. ОСОБА_1 дозволила і вони поселилися в квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сина з невісткою народилася дитина - син ОСОБА_4 і ОСОБА_1 дозволила зареєструвати проживання їх сина в спірній квартирі.

З початку 2014 року син з невісткою почали проявляти невдоволення своїм проживанням в квартирі, так як в ній проживала сестра і позивачка зі своїм чоловіком, а вони хотіли проживати окремо.

01.04.2014 року син з невісткою і дитиною (відповідачі по справі) добровільно залишили квартиру, забрали свої речі і переїхали проживати в інше місце.

Після цього вони в квартирі не проживали, і не здійснювали ніяких дій, які б говорили про те, що вони мають наміри в подальшому користуватися помешканням в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт не проживання відповідачів за зазначеною адресою з 01 квітня 2014 р. підтверджується актом складеним 05 липня 2019 р.

Не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідачі втратили право користування нею. Наявність реєстрації відповідачів в даній квартирі, змушує позивача сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить позивача в складне матеріальне положення, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач просив його позов задовольнити та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 12 серпня 2019 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачам направлялись повістки за адресою реєстрації, однак листи повернулись на адресу суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживають». (а.с. 25-29, 40,41).

Позивач надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. (а.с. 32).

Відповідач ОСОБА_2 надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. (а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_3 , котра представляє свої інтереси та інтереси сина ОСОБА_4 , в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялась у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістила та правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Третя особа ОСОБА_5 надала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, пояснень щодо позовної заяви у встановлений строк не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача, ОСОБА_3 , котра представляє свої інтереси та інтереси сина ОСОБА_4 .

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її сестрі ОСОБА_5 належить по праву приватної власності трьох кімнатна квартира загальною площею 62,1 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 5-9).

Їх долі у власності квартири наступні: доля позивача ОСОБА_1 - 3/4 частини квартири, доля її сестри ОСОБА_5 - 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із позивачем та третьою особою в зазначеній квартирі зареєстровані, однак не проживають відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З початку 2014 року ОСОБА_2 та, ОСОБА_3 почали проявляти невдоволення своїм проживанням в квартирі, так як в ній проживала сестра і позивачка зі своїм чоловіком, а вони хотіли проживати окремо.

01.04.2014 року син з невісткою і дитиною (відповідачі по справі) добровільно залишили квартиру, забрали свої речі і переїхали проживати в інше місце.

Після цього вони в квартирі не проживали, і не здійснювали ніяких дій, які б говорили про те, що вони мають наміри в подальшому користуватися помешканням в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт не проживання відповідачів за зазначеною адресою з 01 квітня 2014 р. підтверджується актом складеним 05 липня 2019 р. (а.с. 33).

Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що розташований АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням».

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 206, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, пр. Добровольського, 106), про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим помешканням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловою площею в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2019 року.

Суддя