У Х В А Л А

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 759/15306/17

провадження № 61-15722ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У 2017 році ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня

2018 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Toyota Highlander, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_3 , укладений 15 травня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за довідкою-рахунком №ВІА469185. Стягнуто з ОСОБА_1 , матеріальні збитки у розмірі 1 498 872,00 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. Вирішено питання судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення в цій справі.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до статті 353 ЦПК України визначено перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду та оскільки ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року, якою залишення без задоволення заяву про перегляд заочного рішення не входить до цього переліку, дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

22 серпня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій скаржник посилаючись на неправильне застосуванням та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 353 ЦПК України, в апеляційному порядку окремо від рішення суду можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції щодо: 1) відмови у видачі судового наказу; 2) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; 4) скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; 5) зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; 6) повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) відмови у відкритті провадження у справі; 8) відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; 9) передачі справи на розгляд іншого суду; 10) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 11) затвердження мирової угоди; 12) призначення експертизи; 13) визначення розміру судових витрат; 14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі; 16) залишення позову (заяви) без розгляду; 17) окрема ухвала; 18) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 19) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 20) відмови ухвалити додаткове рішення; 21) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 22) повернення заяви про перегляд заочного рішення; 23) відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 24) поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 25) виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню; 26) відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; 27) розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; 28) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 29) повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; 30) звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 31) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 31-1) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 32) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 33) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; 34) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; 35) примусового проникнення до житла; 36) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника; 37) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 38) повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 39) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; 40) залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 41) відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив з того, що ухвала суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки відповідно до положень статті 353 ЦПК України відсутня у переліку.

Крім того, звертаємо увагу на те, що ОСОБА_1 подано до апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року у відповідності до статті 352 ЦПК України та ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2019 року зазначену справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на зазначене судове рішення було призначено до судового розгляду та постановою апеляційної суду

від 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва

від 12 березня 2018 року, залишено без змін.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи касаційної скарги про обмеження права на судовий захист, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення не підлягає апеляційному оскарженню.

Отже, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності судового рішення.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та стягнення коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров