провадження №06.08/824/144/2019
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,
за участю секретаря Синявського Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2,
про ухвалення додаткового рішення
у справі №755/3320/17 Дніпровського районного суду м. Києва
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про розірвання договору та стягнення збитків, завданих наданням неякісних послуг,
В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення збитків, завданих наданням неякісних послуг.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Розірвано договір від 24 травня 2016 року №03/05/16 з додатком №2 від 25 червня 2016 року, укладений між сторонами.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 116 745 гривень збитків за неналежне надання послуг та вирішено питання про судові витрати. В частині позовних вимог про стягнення пені відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

21 січня 2019 року відповідач - ФОП ОСОБА_1, діючи через свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

Посилаючись на те, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою він одночасно просив вирішити питання про судові витрати, обґрунтування яких було подано в письмових поясненнях від 06.12.2018, яке судом апеляційної інстанції не вирішено, просив у відповідності до вимог ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове рішення та покласти понесені ним судові витрати на позивача у розмірі 10 473,14 грн, які складаються зі сплати судового збору на загальну суму 2 764,04 грн, витрат на правову допомогу у сумі 7 500,00 грн та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи на суму 209,10 грн.

Учасники справи, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, відповідно до вимог ч. 9 ст. 128 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2 711,18 грн (т. 1, а.с. 143, 190).

З матеріалів справи також вбачається, що під час підготовки справи до розгляду в апеляційному порядку ФОП ОСОБА_1 через свого адвоката ОСОБА_2 сплачено судовий збір у сумі 52,86 грн за виготовлення аудіо-запису засідань (т. 1, а.с. 208).

За приписами пункту 4 частини 4 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за видачу судом копії технічного запису судового засідання сплачується судовий збір.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.12.2019 задоволено апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 та скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2018. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення збитків, завданих наданням неякісних послуг (т. 1, а.с. 229-233).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Київським апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати як то передбачено положеннями ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач просив покласти судові витрати, в тому числі витрати з оплати судового збору, на позивача.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про захист прав споживачів.

Законом України «Про судовий збір», який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, не передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів, які звернулися за захистом порушеного права споживача.

Поряд з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 по справі №761/24881/16-ц сформовано правову позицію, відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу, в тому числі при апеляційному перегляді.

Отже, позивач ОСОБА_3 звільняється від сплати судового збору у даній справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що понесені відповідачем витрати з оплати судового збору у розмірі 2 764,04 грн (2 711,18 (судовий збір за подання апеляційної скарги)+52,86 (судовий збір за видачу копії технічного запису засідань)підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо вирішення питання про розподіл понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з'ясувати склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, між ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським об'єднанням «Колегія адвокатів України» 26 жовтня 2018 року укладено Договір №01-2/69/КАУ про надання професійної правничої допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає та оплачує послуги, гонорар, витрати, а Адвокатське об'єднання, в тому числі через адвоката бере на себе зобов'язання здійснювати дії визначених у завданні, зокрема представляти клієнта у Київському апеляційному суді та здійснювати його захист і представництво у справі №755/3320/17.

Пунктом 1.2. вказаного вище договору передбачено, що виконавцем послуг за даним Договором є адвокат ОСОБА_2, яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №ХВ002264 від 12.09.2018.

З матеріалів справи також вбачається, що адвокат ОСОБА_2 представляла інтереси ФОП ОСОБА_1 на підставі Ордеру Серія ХВ № 1640 000071 виданого 18.09.2018.

Згідно Звіту №1 від 22.11.2018 про виконання договору від 26.10.2018 №01-2/69/КАУ про надання професійної правничої допомоги, складеного та підписаного клієнтом ФОП ОСОБА_1, адвокатом ОСОБА_2 та від Адвокатського об'єднання ОСОБА_7, вартість послуг становить 7 500,00 грн, з яких: складання апеляційної скарги (5 годин) - 2 500,00 грн; складання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження (30 хвилин) - 250,00 грн; складання клопотання про слухання справи з повідомленням (викликом) учасників справи та приєднання доказів до матеріалів справи (1 година) - 500,00 грн; підготування додатків до апеляційної скарги (1,5 години) - 1500,00 грн; сплата судового збору (30 хвилин) - 250,00 грн; відправлення апеляційної скарги (30 хвилин) - 250,00 грн; складання та відправлення адвокатського запиту про виклик поліцейських від 25.10.2018 (1 година) - 500,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи (1 година) - 500,00 грн; складання письмових пояснень (3 години) 1 500,00 грн (т. 1, а.с. 216).

Згідно Акту приймання-передачі надання послуг №1 від 29.11.2018 до Договору про надання професійної правничої допомоги №01-2/69/КАУ від 26.10.2018 вартість послуг Адвокатського об'єднання за цим актом складає 7 500,00 грн (т. 1, а.с. 217). Акт підписаний ФОП ОСОБА_1 та головою Адвокатського об'єднання «Колегія адвокатів України» ОСОБА_7

Згідно квитанції №0.0..1 від 05.11.2018 ОСОБА_1 сплачено Адвокатському об'єднанню «Колегія адвокатів України» 7 500,00 грн. В графі квитанції «Призначення платежу» зазначено: сплата за правову допомогу згідно рахунку фактури №СФ-0000096 від 31.10.2018 (т. 1, а.с. 215).

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вже вказувалось вище за приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно із частиною третьою цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З аналізу вказаних положень можна дійти висновку, що сторона, яка звільнена законом від сплати судового збору не звільняється від відшкодування витрат на правову допомогу.

Враховуючи зазначені положення законодавства, якими встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони, а також той факт, що відповідач належним чином документально підтвердив такі витрати, колегія суддів доходить висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн, понесені відповідачем під час перегляду справи судом апеляційної інстанції підлягають стягненню з позивача.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обґрунтування розміру витрат, які відповідач повинен сплати за розгляд справи апеляційним судом, а також докази на підтвердження таких витрат, ФОП ОСОБА_1 подано 06.12.2018 до суду апеляційної інстанції до ухвалення апеляційним судом судового рішення, тобто у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 1, а.с. 206-207).

Позивачка, будучи належним чином повідомлена про розгляд апеляційної скарги, з матеріалами справи не ознайомлювалася та відповідно не подавала жодних заяв чи клопотань щодо незгоди з розміром судових витрат, які відповідач очікував понести з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а також не подавала клопотань про зменшення такого розміру.

Крім того, позивачка, будучи належним чином повідомлена про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, також клопотань щодо зменшення розміру судових витрат не заявляла.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для застосування положень ч. 6 ст. 137 ЦПК України, якою визначено, що розмір витрат на правову допомогу може бути зменшено лише за клопотанням іншої сторони.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави про стягнення інших витрат, а саме витрат на оплату дисків на суму 60,00 грн та витрат на фотодрук у сумі 120,00 грн, оскільки з долучених до заяви про обґрунтування судових витрат у вказаній сумі доказів - товарних чеків від 04.09.2018 та від 09.09.2018 не вбачається, що вказані кошти були витрачені у зв'язку з розглядом справи в апеляційній інстанції або під час її підготовки до розгляду апеляційним судом.

Також, не підлягають до задоволення вимоги про стягнення витрат на суму 29,10 грн за пересилання поштового відправлення, оскільки матеріали справи не містять доказів, що дані кошти були витрачені щодо пересилання поштового відправлення у даній справі під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що сплачений відповідачем судовий збір у розмірі 2 764,04 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн підлягають стягненню з позивача.

Враховуючи, що в заяві заявлено вимоги про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат з позивача, а колегія суддів дійшла висновку про компенсацію судового збору за рахунок держави, а також висновку про відсутність правових підстав для стягнення витрат, пов'язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, то заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 270 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з правничою допомогою, у розмірі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) грн 00 коп.

Судовий збір, сплачений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у розмірі 2 764 (дві тисячі сімсот шістдесят чотири) грн 04 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили з дня його прийняття та може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст додаткового рішення складено 12 лютого 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай