Справа № 466/9050/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«28» січня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Климко С.В.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в:

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 предявив в суд позов до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Як на підставу своїх вимог зазначав, що 15 березня 2016 року між ним, позивачем, та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від нього грошові кошти у борг у розмірі 2 000, 00 доларів США. Ці кошти відповідач зобовязався повернути йому на першу ж мою вимогу, але не пізніше 1 серпня 2016 року. На підтвердження укладення даного договору відповідачем була написана розписка, оригінал якої знаходиться в нього, ОСОБА_1, а копія додається до позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Приписами ч.2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК). Якщо інше не встановлено договором або законом, позикодавець має право на одержання ще і процентів від суми позики. У разі, коли договором не встановлено їх розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК).

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Він, позивач, не мав потреби в позичених коштах до 1 серпня 2016 року, тому вимоги до відповідача про повернення коштів не предявляв. Однак, відповідач ОСОБА_2 ні до 1 серпня 2016 року, ні до теперішнього часу не повернув йому 2 000,00 доларів США. Протягом останніх двох років до дати подання даного позову він неодноразово особисто в усній звертався до відповідача з вимогою| повернути мені позичені ним кошти. У відповідь ОСОБА_2 постійно скаржився на негаразди у своєму житті і обіцяв, що обовязково поверне позику. Однак, станом на день подання даного позову відповідач кошти йому не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає та будь-яких контактів уникає.

Враховуючи викладене вище, він вирішив захистити своє порушене право шляхом подачі даного позову до суду про стягнення суми позики разом з процентами, нарахованими за час користування позикою, та з урахуванням 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Розрахунок суми боргу становить 2817,65 доларів США, зокрема:

- 2000,00 доларів США сума основного боргу (розрахунок додається);

- 136,86 доларів США 3% річних за прострочення грошового зобовязання (розрахунок додається);

- 680,79 доларів США проценти за користування грошовими коштами (розрахунок додається).

Ціна позову складає 2817,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день подання позову становить 78 584,26 гри. (курс НБУ станом на 12 листопада 2018 року становить: 27,89 грн. за 1 долар США).

З огляду на вищенаведені обставини та на підставі положень ст. ст. 202, 509, 525, 526, 530, 536, 599, 1046 - 1054 ЦК України просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 2817,65 доларів, з яких: 2 000,00 доларів США - сума основного боргу; 136,86 доларів США - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання; 680,79 доларів США - проценти за користування грошовими коштами, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 785,86 грн.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 28 січня 2019 року о 17.00 год. позивач ОСОБА_1 не зявився, хоч про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений та подав до суду письмову заяву, зі змісту якої убачається, що він позов підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився втретє, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, та не надіслала до суду відзиву чи письмового заперечення на позовну заяву..

За згодою позивача ОСОБА_1 та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 28 січня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини, права та обовязки сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є, зокрема, договори та інші правочини.

Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 525 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представника розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно з приписами ст. 1049 цього ж Кодексу позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець, якщо інше не встановлено договором або законом, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. У разі, коли договором не встановлено їх розмір процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача в якості позики грошові кошти в розмірі 2 000, 00 доларів США, які зобовязався повернути позивачу ОСОБА_1 на його першу вимогу, але не пізніше 1 серпня 2016 року. На підтвердження укладення даного договору відповідачем ОСОБА_2 була написана розписка, копія якої долучена до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 не мав потреби в позичених коштах до 1 серпня 2016 року, тому вимоги до відповідача ОСОБА_2 про повернення суми боргу не предявляв. Однак, останній ні до 1 серпня 2016 року, ні до часу розгляду справи в суді заборгованості позивачу не повернув. З змісту позовної заяви випливає, що протягом останніх двох років позивач неодноразово особисто в усній формі звертався до відповідача з вимогою повернути позичені ним кошти. У відповідь ОСОБА_2 постійно скаржився на негаразди у своєму житті і обіцяв, що обовязково поверне позику. Однак суму заборгованості не повернув та на телефонні дзвінки не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані обставини підтверджуються викладеними в позовній заяві обставинами, долученими до справи копією вищевказаної розписки про отримання відповідачем ОСОБА_2 в позику 2 000,00 доларів США та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались.

З наведеного позивачем ОСОБА_1 розрахунку, який відповідачем ОСОБА_2 не оспорювався, вбачається, що розмір процентів за користування грошовими коштами становить 680,79 доларів США, а три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання 136,86 доларів США.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України ст. ст. 11, 15, 16, 202, 509, 525, 526, 530, 536, 599, 625, 1046-1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: 79020, м. Львів, вул. Плужника,3 (гуртожиток) ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: 79011, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2, 2000,00 доларів США (дві тисячі доларів США) заборгованості за договором позики, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 136,86 доларів США (сто тридцять шість доларів США вісімдесят шість центів) та 680,79 доларів США (шістсот вісімдесят доларів сімдесят девять центів) процентів за користування грошовими коштами, а також 785,86 грн. (сімсот вісімдесят пять гривень вісімдесят шість копійок) витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_3