Справа № 127/6123/19
Провадження 2/127/858/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Сегеді Т.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Варганова В.В.,

представника третьої особи Балік О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення майнової шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_2 . заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки дана справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Представник третьої особи Балік О.В. підтримала заявлене клопотання.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив щодо заявленого клопотання, вважає що справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши клопотання представника відповідача, думку всіх учасників процесу, вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Статтею 200 ч. 2 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту прохальної частини позовної заяви суд встановив, що позивач ОСОБА_1 просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 8052,17 грн. майнової шкоди у виді недоотриманої пенсії, завданої через прийняття закону, який визнано неконституційним.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією з сторін є, як правило, фізична особа.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв"язку зі здійсненням суб"єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч.1 ст. 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У п. 17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон №2862-XII, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність 01 січня 2012 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано неконституційними зміни, внесені до статті 44 Закону № 2862-XII Законом № 107-VI.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога прокурора у відставці про стягнення з держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області 8052,17 грн., завданої позивачеві внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону.

З огляду на вказане можна зробити висновок, що спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Також суд звертає увагу, що аналогічний висновок у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду у складі Об"єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року по справі №686/6775/18, зокрема, що цей спір не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Тому з вказаних вище підстав, на підставі ст. 255 ЦПК України cуд вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення майнової шкоди - закрити.

Роз"яснити ОСОБА_1 , що справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали суду складений 20.09.2019 року.

Суддя: