УХВАЛА

21 січня 2019 року

м. Київ

справа № 483/2952/13-ц

провадження № 61-45308ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровська сільська рада Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_6 та Управління Держземагентства в Очаківському районі Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками, звільнивши самовільно захоплену частину їхніх земельних ділянок площею 94 кв. метри, шляхом знесення самочинно розпочатої будівництвом споруди вбиральні-душу, позначеної на плані літерою К, та незаконно встановленого паркану із шиферу, стягнути судові витрати у розмірі 4 737,41 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровська сільська рада Очаківського району Миколаївської області, Управління Держземагентства в Очаківському районі Миколаївської області, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Усунено перешкоди у користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належними їм земельними ділянками, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, з кадастровими номерами № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1.

Зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звільнити частину безпідставно зайнятих ними вказаних земельних ділянок загальною площею 94,0 кв. м, з яких: 25,41 кв. м - площа самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_2, 59,37 кв. м - площа самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_1, 9,63 кв. метрів - площа самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_1 недобудованою спорудою, шляхом знесення за їх рахунок шиферного паркану, що заступає в бік земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_2 довжиною 24,37 метрів, заступає в бік земельної ділянки з кадастровим номером № НОМЕР_1 довжиною 34,49 метрів, та знесення самовільно розпочатої будівництвом споруди вбиральні-душу літ. К на площі 9,63 кв. м, на території земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3 та довжиною 8,75 метрів по межі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року залишено без змін.

08 жовтня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року, в якій скаржник, посилаючись на неправильну, на її думку, оцінку судами доказів у справі, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2018 року становить 881 000,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Покровська сільська рада Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_6 та Управління Держземагентства в Очаківському районі Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько