Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-714/11

провадження № 61-10109св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Карат-2000»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Сіренка Ю. В., Пономаренка В. В., Ювшина В. І., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Карат-2000» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Карат-2000» (далі - ПП «Карат-2000») про стягнення заборгованості.

Уточнена позовна заява мотивована тим, що 18 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОПТ Факторинг Україна», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СМ-SMEF00/015/2008/1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 138 000 доларів США.

Того ж дня, для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за цим кредитним договором між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-SMEF00/015/2008/1.

Також, 18 березня 2008 року для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № СМ-SMEF00/015/2008/1 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ПП «Карат-2000» було укладено договір поруки № SR-SMEF00/015/2008.

Зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконуються, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Ураховуючи викладене, ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» просило суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Карат-2000» заборгованість за кредитним договором від 18 березня 2008 року № СМ-SMEF00/015/2008/1 у розмірі 119 570,97 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 955 730 грн 76 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року у складі судді Мельник І. О. позов ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ПП «Карат-2000» на користь ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 119 570,97 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 955 730 грн 76 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами цієї цивільної справи підтверджено не виконання належним чином ОСОБА_1 умов кредитного договору від 18 березня 2008 року № СМ-SMEF00/015/2008/1, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року.

Суд апеляційної інстанції постановив, що ОСОБА_1 , від імені якої діяла представник ОСОБА_3 , не було усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме: не наведені суду поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження та не доплачений судовий збір за подання апеляційної скарги, що стало підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року і передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає критеріям законності та обґрунтованості. Суд апеляційної інстанції

при прийнятті оскаржуваної ухвали не врахував, що ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні 29 жовтня 2013 року під час оголошення рішення Соснівським районним судом м. Черкаси, оскільки перебувала на лікарняному, що підтверджується заявою від 28 жовтня 2013 року та журналом судового засідання, які містяться в матеріалах цієї цивільної справи. 13 жовтня 2017 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , було отримано копію рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року і у встановлений чинним на той час законодавством України строк було подано апеляційну скаргу.

Матеріали цієї цивільної справи не містять належних та допустимих доказів належного надіслання ОСОБА_1 копії рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року з відміткою про його отримання.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що підтримує вимоги касаційної скарги та просить її задовольнити.

Відзив на касаційну скаргу від ПП «Карат-2000» не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року і витребувано із Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу № 2-714/11.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 23 жовтня 2017 року ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 , звернулася до суду із апеляційною скаргою на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 06 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 , залишено без руху для зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження та сплати недоплаченої суми судового збору.

04 грудня 2017 року ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_1 , подала до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій обґрунтовує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження тим, що ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні 29 жовтня 2013 року під час проголошення Соснівським районним судом м. Черкаси судового рішення, тому після отримання копії цього рішення представником 13 жовтня 2017 року у встановлений строк було подано апеляційну скаргу. Також представник скаржника зазначила, що матеріали цієї цивільної справи не містять доказів надіслання судом першої інстанції оскаржуваного рішення на адресу відповідачів, а супровідний лист суду, який міститься в матеріалах справи, не свідчить про будь-які дії суду щодо здійснення рекомендованих поштових відправлень. Щодо заяви ОСОБА_1 від 24 лютого 2014 року про ознайомлення із матеріалами цієї цивільної справи, в якій міститься відмітка про отримання копії, зазначене жодним чином не свідчить та не підтверджує отримання нею саме рішення суду, яке оскаржується.

Колегія суддів погоджується із доводами суду апеляційної інстанції про те, що викладені обставини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення не можуть бути враховані як поважні, оскільки не узгоджуються із матеріалами цієї цивільної справи. Так, у матеріалах справи міститься супровідний лист від 18 листопада 2013 року про направлення відповідачам рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року та заява ОСОБА_1 від 24 лютого 2014 року про ознайомлення із матеріалами справи 26 лютого 2014 року.

Крім того, ОСОБА_1 на протягом чотирьох років не зверталася до суду із апеляційною скаргою на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року.

Будь-яких інших причин, які б обґрунтовували поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , наведено не було.

Також заявником не було усунуто недоліки апеляційної скарги в частині доплати судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Апеляційний суд, застосувавши правильно положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадженняза апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_1 , на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 жовтня 2013 року, у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають, афактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець