Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа №199/6713/14-ц

провадження № 61-18697св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Міністерство внутрішніх справ України, Державна казначейська служба України,

третя особа - Дніпропетровське міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Державної казначейської служби України та ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року в складі судді Скрипник О. Г. та на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року в складі суддів: Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справі України, Державної казначейської служби України, третя особа - Дніпропетровське міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадової особи органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування.

В обгрунтування позову зазначав, що він неодноразово намагався потрапити на особистий прийом до начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О. Ю. з приводу тяганини у кримінальному провадженні, однак бездіяльністю начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О. Ю. права позивача на звернення та особистий прийом, який є посадовою особою, порушені у зв'язку з чим він зазнав моральної шкоди.

Вважає, що спричинена йому моральна шкода полягає у позбавленні можливості реалізації своїх здібностей, у можливості займатися підприємницькою діяльністю з метою отримання доходів, необхідних для покращення благополуччя його родини, у приниженні його людської гідності як людини і законослухняного громадянина України, у погіршенні стосунків у його родині у зв'язку з тим, що після безрезультатних спроб потрапити на особистий прийом до Кудрявцева О. Ю. повертався додому знервований.

Посилаючись на те, що внаслідок бездіяльності начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О. Ю він був вимушений звертатися зі скаргами, що створило певний дискомфорт, порушило звичайний ритм його життя та майнових збитків, пов'язаних з витратами на проїзд для подання скарг до державних установ і суду, на відправку цих скарг поштою, витратами на паливо на виїзди автомобілем, просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь 1 317,72 грн у відшкодування майнової шкоди, 26 182 грн у відшкодування моральної шкоди та судові витрати у вигляді компенсації за відрив від виробництва.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України на користь позивача 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 191,18 грн судових витрат, пов'язаних з явкою до суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та недоведеності позовних вимог про відшкодування майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 3000 грн моральної шкоди, 15 грн майнової шкоди та 89,77 грн судових витрат, пов'язаних з явкою до суду у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що розмір відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди підлягає зменшенню виходячи із засад розумності, справедливості та з урахуванням обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач. Позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню в частині їх доведеності.

Короткий зміст касаційних скарг

28 січня 2017 року громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове рішення про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного рахунку на користь позивача 1317,72 грн майнової шкоди, 60 800 грн моральної шкоди та 3 713,28 грн судових витрат у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять у зв'язку з явкою до суду.

31 січня 2017 року Державна казначейська служба України подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року та на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська зазначену справу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року.

02 березня 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, зупинено виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, за касаційною скаргою Державної казначейської служби України.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Апеляційний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, не застосував Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, не врахував практику Європейського Суду з прав людини, згідно з якої розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у 156 разів є більшою, ніж розмір моральної шкоди визначений апеляційним судом у справі.

Касаційна скарга Державної казначейської служби України мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди, задовольняючи позов ОСОБА_4 стягнули з Державної казначейської служби України на його користь моральну шкоду та судові витрати, пов'язані з явкою до суду, проте не звернули увагу та не врахували, що Державна казначейська служба України відповідно до покладених на неї завдань виконує рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ. Державна казначейська служба України не перебувала в правовідносинах з позивачем та не завдавала йому будь-якої шкоди, а тому підстав для стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача у суду не було.

Заперечення/відзиви на касаційну скаргу

12 квітня 2017 року від Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, які мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції, стягуючи з Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду, дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального права. Державна казначейська служба відповідно до покладених завдань здійснює списання коштів з державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними повноважень, здійснюється державою у порядку, встановленому законом.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2013 року визнано протиправною бездіяльність начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О. Ю., яка полягає у систематичних грубих порушеннях при організації особистого прийому громадян відповідно до затвердженого графіку, яка виразилася у не проведенні особистого прийому громадян у визначені часи, а саме 24 грудня 2012 року та 10 червня 2013 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та їх наявність для часткового задоволення касаційної скарги Державної казначейської служби України.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2013 року визнано протиправною бездіяльність начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О. Ю., яка виразилася у не проведенні ним особистого прийому громадян у визначені часи 24 грудня 2012 року та 10 червня 2013 року.

Оскільки неправомірна бездіяльність начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О. Ю. як посадової особи органу Міністерства внутрішніх справ була допущена при здійсненні ним своїх повноважень, то заподіяна такою бездіяльністю шкода відшкодовується державою, як це передбачено статтею 1174 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив із встановлених обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач внаслідок порушення його права на особистий прийом начальником Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України Кудрявцевим О. Ю., в Дніпропетровській області, характеру немайнових втрат, викликаних порушенням його прав неправомірною бездіяльністю посадовою особою, необхідністю звернень до відповідних органів за захистом своїх порушених прав та інтересів позивача.

Встановивши і оцінивши обставини, що мають значення для вирішення справи у їх сукупності та виходячи із засад розумності та справедливості, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Правильним є висновок апеляційного суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди та судових витрат, пов'язаних з явкою до суду у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача витрат на придбання пального для виїздів на автомобілі на особистий прийом до начальника Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Кудрявцева О. Ю., подання скарг до державних установ, звернення та явки до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, то обґрунтованим є висновок апеляційного суду, що ці вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з їх недоведеністю.

Апеляційний суд розглянув дану справу на підставі наданих сторонами доказів та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання ОСОБА_4 на рішення Європейського суду з прав людини як на підтвердження обґрунтованості визначеного ним розміру моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки розмір моральної шкоди визначається судом у кожній справі окремо з урахуванням встановлених обставин справи, характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач внаслідок порушення його права.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини, а зводяться до викладення фактичних обставин справи та переоцінки доказів, що знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Суд першої інстанції розглянувши справу, зробив висновок, з яким погодився апеляційний суд, що завдана позивачу шкода та понесені ним судові витрати підлягають стягненню з Державної казначейської служби України.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов'язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб'єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок ВеликоїПалати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16).

На вказані обставини суди першої та апеляційної інстанцій уваги не звернули та дійшли помилкового висновку про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди та судових витрат безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.

За таких обставин, рішення апеляційного суду залишається таким, що ухвалено на користь позивача, проте резолютивна частина рішення підлягає зміні в частині стягнення коштів не з Державної казначейської служби України, а з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 3000 (три тисячі ) грн компенсації моральної шкоди, 15 (п'ятнадцять) грн майнової шкоди, 89 (вісімдесят дев'ять) грн 77 коп. судових витрат, пов'язаних з явкою до суду у вигляді компенсації за відрив від звичайних занять».

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В.І. Крат

В. П. Курило