справа № 566/59/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2019 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
одноособово - головуючого судді Лободзінського А.С.,
при секретарі судового засідання Драган Л.М.,
розглянувши в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 5 жовтня 2009 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у розмірі 2000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
- 1289,80 грн. - тіло кредиту;
- 1214,68 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
- 8263,27 грн. - заборгованість за пенею,
а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:
- 500.00 грн. - штраф (фіксована частина);
- 538,39 грн. - штраф (процентна складова) .
Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 16.12.2018 року; витяг з "Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою"; копію заяви позичальника та довідку про умови кредитування та обслуговування кредитної карти.
В судовому засіданні представник позивача Петлюк В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики.
Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем ОСОБА_1 05.10.2009 року кредитного договору №б/н, за яким банк взяв на себе зобов`язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на загальну суму 2000 грн., зі сплатою відсотків за його користування.
В подальшому ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, що підтверджується документально (57-68).
Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг", "Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна » 55 днів пільгового періоду", а також з розрахунку заборгованості, Банк свої зобов`язання виконав, встановивши ОСОБА_1 кредитний ліміт на кредитній картці, про що свідчить рух коштів по рахунку.
- 1289,80 грн. - тіло кредиту;
- 1214,68 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
- 8263,27 грн. - заборгованість за пенею;
а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:
- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);
- 538,39 грн. - штраф ( процентна складова).
Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с. 7-8)
Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
З виписки з кредитного рахунку ОСОБА_1 , вбачається, що впродовж періоду користування ОСОБА_1 кредитними коштами періодично збільшувався кредитний ліміт, а також відсоткова ставка за користування кредитом. Повідомлення боржника про підвищення відсоткової ставки здійснювалось шляхом списання з його рахунку сум на погашення відсотків, після чого ОСОБА_1 продовжував користуватися кредитними коштами, що свідчить про те, що він приймав нові умови кредитування (57-68).
Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один з із заявлених до стягнення видів неустойки - штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., так як її стягнення передбачено за порушення строку платежів більш ніж на 30 днів.
Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок ОСОБА_1 по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження частково, тобто в межах заборгованості за тілом кредиту, відсотках та фіксованої частини штрафу. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.
Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 19, 89, 141, 209 - 210, 258 - 259, 265, 280 ЦПК України, -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення також може бути оскарженно до судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Повне судове рішення виготовлено 23.09.2019 року.