Справа № 215/18/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

за участю: секретаря - Зоріної А.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання за нею права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що її дядькові ОСОБА_3 на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 06.04.1994 належить квартира АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вказану квартиру.

Відповідач ОСОБА_2, яка є донькою спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняла подавши в нотаріальну контору відповідну заяву, але свідоцтво про право на спадщину вона не отримала, через брак коштів та вільного часу, оскільки виїхала на проживання до Білорусії та не мала можливості періодично приїжджати для цього до України.

Крім того, оскільки дядько позивача тяжко хворів, вона з січня 1997 року по час його смерті постійно проживала з ним та доглядала його, а після його смерті залишилась проживати в спірній квартирі по теперішній час, зробила ремонт в квартирі та сплачує за комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_2 знає про викладені вище факти, але не має можливості та бажання отримувати спадщину, а також не заперечує проти визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірне майно.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи в свою відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, подала до суду нотаріально завірену заяву про визнання позову та розгляд справи в свою відсутність.

Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 позов визнала, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави.

Правовідносини між сторонами регулюються наступними нормами закону.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 позов визнала, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою АДРЕСА_1, що не спростовується відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 768,40 грн., що становить 384,20 грн.

На підставі ст.ст.328, 335, 344 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 142 ч.1, 206 ч.4, 247 ч.2, 263-267, 273, 274 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру №42, загальною площею 32 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., в будинку АДРЕСА_1.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1) з державного бюджету 384,20 грн., що становить 50 відсотків від судового збору в розмірі 768,40 грн., сплаченого при подачі позову за квитанцією №0.0..1 від 10.01.2019.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 30 днів з дня складання повного рішення апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 07.02.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: