КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №373/1410/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/824/2267/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Мельника Я.С., Сліпченка О.І., із участю секретаря Тютюнник О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

17 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив, із врахуванням ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2017 року, визнати незаконним та скасувати рішення Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області №109-79-VI від 20 жовтня 2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ) та передачу її у приватну власність ОСОБА_2», як таке, що не відповідає вимогам закону та порушує його охоронювані законом права та інтереси.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що порушує його право власності даної земельної ділянки, оскільки згідно договору купівлі-продажу від 25 липня 1977 року він придбав житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області №242 від 21 грудня 1999 року, яке є чинним, йому було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 910 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1.

Тому, на підставі ст. 392 ЦК України, він звернувся до суду за захистом порушених прав як власник земельної ділянки.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що належних, допустимих та достовірних доказів того, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування стосується земельної ділянки, яка виділялася позивачеві, не надано.

Тому підстав вважати, що винесенням оскаржуваного рішення були порушені права чи інтереси позивача, немає.

За таких обставин позов не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням №114-64 виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради народних депутатів від 28 серпня 1996 року ОСОБА_3 надано в тимчасове користування, терміном на 2 роки, земельну ділянку, площею 773 кв.м., для городництва без права забудови та посадки фруктових насаджень, що розташована по АДРЕСА_1 ( а.с. 96 ).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25 липня 1977 року позивач придбав у ОСОБА_4 житловий будинок, загальною житловою площею 20,50 кв.м., що розташований на земельній ділянці, площею 910 кв.м. державного фонду, що по АДРЕСА_1 ( а.с. 16-19 ).

Із копії заяви ОСОБА_1 від 01 червня 1983 року, адресованої на ім'я виконкому міської ради народних депутатів, вбачається, що він та його дружина зобов'язуються при отриманні квартири на протязі місяця знести свій будинок, земельну ділянку передати в міськземфонд ( а.с. 94 зв. ).

Рішенням виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області №242 від 21 грудня 1999 року позивачу було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 910 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 ( а.с. 11, 12-16 ).

Із висновку, виданого головним архітектором міста, вбачається, що відділом не була погоджена технічна документація із землеустрою щодо виготовлення Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що розташована по АДРЕСА_1.

Причинами відмови були наступні:

- технічна документація на аварійний житловий будинок по АДРЕСА_1 погашена;

- житловий будинок знесено, сім'я власника ОСОБА_1, як компенсацію, отримала квартиру;

- рішенням виконкому №63-22 від 18 квітня 2002 року сину ОСОБА_1 - ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка, площею 1 000 кв.м., із земель міськземфонду, по АДРЕСА_2 ( а.с. 94 ).

Із повідомлення Переяслав-Хмельницького МБТІ №241 від 19 жовтня 2004 року вбачається, що технічна документація на будинок погашена після 22 лютого 1983 року, юридичні документи на домоволодіння не погашені ( а.с. 95 ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, місцевий суд, вірно зазначив, що не може прийняти даний доказ, як належний та допустимий, оскільки він не містить конкретизованих даних про будинок. Із даного повідомлення не вбачається, що мова йде саме про будинок, який належав позивачу.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалами Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2013 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2013 року, визнано недійсним та скасовано державну реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №132717 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0843 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1 ( а.с. 83-88, 89-90, 91-92 ).

Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області №109-79-VI від 20 жовтня 2015 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0999 га, розташованої в м. Переяслав-Хмельницькому, та передано вищезазначену земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_6 ( а.с. 10 ).

З оригіналу вищезазначеного рішення, який був наданий місцевому суду для огляду в судовому засіданні, встановлено, що дана земельна ділянка має кадастровий номер НОМЕР_2 і розташована по АДРЕСА_1.

Переяслав-Хмельницька міська рада Київської області своїм листом №09-04-484 від 10 травня 2016 року на звернення ОСОБА_1 повідомила про неможливість скасування рішення №№109-79-VI від 20 жовтня 2015 року без згоди суб'єкта, відносно якого прийняте дане рішення.

Ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їх виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органами місцевого самоврядування після їх виконання ( а.с. 8-9 ).

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2006 року було скасовано рішення Переяслав-Хмельницької міської ради №308-23-IV від 01 березня 2005 року «Про внесення змін до додатку №1 рішення виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради №242 від 21 грудня 1999 року» ( а.с. 20-22 ).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2008 року було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Переяслав-Хмельницької міської ради, ОСОБА_1, третя особа: Переяслав-Хмельницький відділ №19 Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр земельного кадастру» про визнання права власності на земельну ділянку ( а.с. 23-24).

Ухвалою суду від 10 грудня 2014 по справі №373/3119/14-ц з метою забезпечення позову, зокрема накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1 ( а.с. 55 ).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 березня 2016 року, визнано незаконним і скасовано рішення №04-60-VI від 08 липня 2014 року «Про внесення змін до додатку №1 рішення виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради №242 віл 22 грудня 1999 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків».

В рішенні, окрім іншого, зазначено, що заходи забезпечення позову, вжитті відповідно до ухвали місцевого суду від 10 грудня 2014 року, застосовуються до набрання цим рішенням законної сили ( а.с. 25-27, 31-36 ).

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування стосується земельної ділянки, яка виділялася позивачеві.

Таким чином, місцевий суд, з точки зору другої інстанції, обґрунтовано зазначив, що позивачем не доведено, що земельна ділянка, площею 0,0999 га, надана відповідачу згідно оспорюваного рішення, має відношення до земельної ділянки, площею 910 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1, та яка надавалася позивачу згідно рішення виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області №242 від 21 грудня 1999 року.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 321, 377, 392 ЦК України, ст.ст. 12, 79, 79-1, 152, 154 ЗК України, ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне додатково зазначити, що позивач не надав ні місцевому, ні суду апеляційної інстанції, будь-яких доказів на підтвердження свого права власності на спірну земельну ділянку, яке просив захистити у спосіб, зазначений у позові.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 16, 21, 392 ЦК України, ст.ст. 120, 155 ЗК України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 24, 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що орган місцевого самоврядування не мав жодних підстав, передбачених законом, для прийняття оскаржуваного рішення міської ради, правовстановлюючим документом на земельну ділянку по АДРЕСА_1 є договір купівлі-продажу від 25 липня 1977 року, цим рішенням міська рада передала його власну земельну ділянку у приватну власність ОСОБА_2, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції, а відтак - не є правовою підставою для задоволення як позовних так і апеляційних вимог.

Окрім іншого, посилання апелянта на те, що правовстановлюючим документом на земельну ділянку по АДРЕСА_1 є договір купівлі-продажу від 25 липня 1977 року, з точки зору суду другої інстанції, не відповідають дійсності не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст. 120 ЗК України, оскільки за вказаним правочином набуто позивачем право власності лише на будинок.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування рішення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Я.С. Мельник

О.І. Сліпченко