РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/14267/18

Провадження № 22-ц/4815/1033/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ковальов І.М.

Рішення ухвалене в м. Рівне

Дата ухвалення повного тексту рішення 10 травня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "СК "ПЗУ Україна") про відшкодування шкоди завданої в ДТП, в якому просить суд стягнути з останньої на свою користь заборгованість по страховому відшкодуванню у розмірі 78396,02 грн. та понесені ним витрати на проведення судової експертизи в розмірі 4150,00 гривень.

Позов мотивує тим, що 31 жовтня 2017 року ним було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №122014 з ПрАТ "СК "ПЗУ Україна". 25 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна подія за участю застрахованого транспортного засобу, в селі Біленьке, Запорізького району. Він залишив автомобіль на стоянці магазину, при цьому до того як залишити автомобіль він задіяв стоянкову гальмівну систему, зачинив автомобіль (у тому числі двері, капот, багажне відділення), включив охоронну сигналізацію автомобіля. Коли повернувся, виявив, що автомобіль покотився і здійснив наїзд на причеп, що стояв попереду.

Він повідомив відповідача про обставини настання страхового випадку, у тому числі про пошкодження транспортного засобу та про те, що відсутні інші учасники події. В свою чергу відповідач повідомив позивача про те, що останньому необхідно звернутися до найближчого відділення відповідача для оформлення страхового випадку. Однак листом від 31 травня 2018 року відповідач відмовив позивачу у страховому відшкодуванні. Враховуючи те, що відповідач своїм листом безпідставно відмовив йому у страховому відшкодуванні, відповідно відмовив і у проведені розслідування. Тому він за власний рахунок залучив судового експерта Картавова Ю.О., яким було складено висновок № 74 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mercedes Benz С200 реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 06 червня 2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в ДТП, станом на момент ДТП становить 78 789,97 грн, що за мінусом франшизи становить 78 396,02 грн. Вказану суму позивач просить суд стягнути на його користь.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 78 396,02 грн по страховому відшкодуванню та 4150,00 грн витрат на проведення судової експертизи.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим. Вважає, що судом першої інстанції неповністю та неправильно досліджено та оцінено докази по справі, неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно визначено правовідносини, що склалися між сторонами.

Вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права та застосовано Закон, який не підлягає застосуванню та не регулює відносини у сфері добровільних видів страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що виклик поліції не є обов`язковим якщо відсутній інший учасник події. Зі слів страхувальника причіп мав ознаки довгого стояння та не мав номеру, тому у нього була відсутня можливість встановити власника іншого учасника події. З такою позицією позивача не погоджується категорично, оскільки вважає, що ДТП сталося за участю двох транспортних засобів : застрахованого автомобіля та причепу.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що страхувальник телефонував до страховика вже не з місця події і представник страховика поцікавився у страхувальника чи звертався він до поліції. Вказує, що дійсно представник страховика вже не зазначав про необхідність звернення за фіксацією події до поліції, оскільки на момент звернення страхувальник залишив місце ДТП.

Також вказує на те, що страхувальник залишив автомобіль не вживши всіх необхідних заходів щоб не допустити його самовільного руху. Твердження позивача про те, що він задіяв стоянкову гальмівну систему, не підтверджено жодними доказами, а той факт, що автомобіль розпочав рух, говорить лише про те, що позивач не вжив необхідних заходів, щоб цьому запобігти. Тому вважає, що завдані внаслідок цього збитки, не підлягають відшкодуванню страховиком, відповідно до п.4.1.1, 4.1.5 розділу 4 Договору.

Крім того вказує, що суд першої інстанції дійшов висновку, що ДТП сталося внаслідок несправного стану ТЗ, що за умовами Договору страхування також є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. В підтвердження того, що на момент ДТП страхувальник не знав про несправний стан ТЗ, суд послався на акт виконаних робіт від 13.06.2018, в якому зазначено проведення ремонту стоянкового гальма застрахованого автомобіля, однак ремонт автомобіля був проведений майже через два місяці після події. А твердження місцевого суду та позивача про те, що після події автомобіль не експлуатувався не відповідає дійсності, оскільки цьому не було надано підтвердження (не зафіксовано пробіг автомобіля на момент події та момент ремонту), а також на момент повідомлення страховика про подію, страхувальник вже покинув місце події і пересувався він саме на застрахованому автомобілі.

За наведеного просив, скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2019 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач правом на подачу відзиву у визначені судом апеляційної інстанції строки не скористався.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову місцевий суд виходив з того, що про незадовільний стан автомобіля позивач дізнався після страхового випадку, а тому підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування у відповідача немає.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник обов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом установлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності автомобіль марки Мегсеdes Вenz С200, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

31 жовтня 2017 року ОСОБА_1 уклав договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №122014 з ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна".

25 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна подія за участю застрахованого транспортного засобу «Мерседес» номерний знак НОМЕР_1 в селі Біленьке, Запорізького району.

Як слідує з пояснень наданих позивачем в позовній заяві, останній залишив автомобіль на стоянці магазину, під час стоянки автомобіль покотився та вдарив напівпричіп, що стояв попереду нього.

За умовами Договору серія НОМЕР_2 від 31 жовтня 2017 року відповідач взяв на себе на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом Мегсеdes Вenz С200, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснити страхову виплату ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови Договору (а.с.5-11).

Відповідно до розділу 6 "Загальні умови" Договору застрахованими ризиками є :

а) АКДТП - АВТОКАСКО дорожньо-транспортна подія;

б) АК НЗ - АВТОКАСКО незаконне заволодіння;

в) АК ІВП - АВТОКАСКО інші випадкові події.

25 квітня 2018 року позивачем було подано повідомлення відповідачу про настання страхового випадку (зареєстровано за вхідним № 93).

В листі за вихідним № 3427-31 від 23 травня 2018 року відповідач відмовив позивачу у страховому відшкодуванні посилаючись на пункт 4.1. розділу VI Виключення та обмеження із страхових випадків Договору страхування, згідно якого відшкодуванню не підлягають збитки, що сталися безпосередньо внаслідок:

п. 4.1.1. недбалого ставлення до забезпеченого/застрахованого ТЗ та/або його ДО, зокрема: експлуатація ТЗ з незачиненими дверима чи капотом, залишення ТЗ без задіяння стоянкової гальмівної системи, зберігання ТЗ у місцях підвищеної небезпеки;

п. 4.1.5. використання ТЗ у заздалегідь відомому Страхувальнику (або його довіреній особі/Водію) незадовільному технічному стані.

Посилаючись також на пункт 15.12. Правил дорожнього руху України, за приписами якого водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, що б не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним, повідомив, що понесенні позивачем збитки внаслідок страхового випадку не підлягають відшкодуванню (а.с.12).

Не погоджуючись із вказаною відмовою у виплаті страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта Картавова Ю.О., яким було складено висновок № 74 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mercedes Benz С200 реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 06 червня 2018 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого в ДТП 20 квітня 2018 року, станом на момент ДТП становить 78 789,97 грн (а.с.15-23).

Згідно з п. 11.1.1.б) Загальних умов страхування, що є невід`ємними частинами договору страхування транспортного засобу, при виникненні події, що у подальшому може бути кваліфікована як страховий випадок, у зв`язку з якою Страхувальник/Вигодонабувач/ постраждала Третя особа/ Застрахована особа звертається до Страховика з вимогою про виплату страхового відшкодування, Страхувальник (або його довірена особа/ Водій/ Вигодонабувач) зобов`язаний, негайно, але не пізніше 24-ох годин, як тільки Страхувальнику стане відомо про такі події. Крім того, при настанні страхового випадку за ризиками АК «ДТП» та АК «ІВП», за умови відсутності другого учасника ДТП, коли розмір збитку складає не більше суми, вказаної у розділі «Ексклюзивні умови» ОУС, та не більше одного страхового випадку за кожен застрахований транспортний засіб протягом дії цього Договору, не є обов`язковим повідомляти про дорожньо-транспортну пригоду працівників міліції, пожежної охорони або інших компетентних органів.

Зважаючи на вищевикладене, судом першої інстанції було зроблено висновок, що позивач відповідно до п.11.1.1. Договору страхування своєчасно повідомив Страховика про страховий випадок, дані обставини не заперечуються відповідачем, однак в поданій апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивачем в порушення вказаного пункту Договору страхування не було здійснено виклик поліції, який не є обов`язковим якщо відсутній інший учасник події. Зі слів страхувальника причіп мав ознаки довгого стояння та не мав номеру, тому у нього була відсутня можливість встановити власника іншого учасника події. Однак з такою позицією позивача не можна погодитись, оскільки дані обставини підлягають встановленню та не підтверджені належними доказами.

Також колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що страховик покинувши місце ДТП, позбавив страховика можливості для встановлення всіх обставин вказаної події, зокрема, таких як технічний стан пошкодженого транспортного засобу (стоянкової гальмівної системи).

Не заслуговують на увагу, оскільки зроблені із пояснень позивача та не підтверджені належними доказами, висновки суду першої інстанції про те, що :

- виклик поліції є необов`язковим за умови відсутності інших учасників події (в тому числі коли пошкодження однозначно завдані іншим транспортним засобом, але водій не бачив іншого учасника та немає інших свідків такої події);

- причеп з яким здійснив зіткнення автомобіль був напівпричепом трактора який не був з`єднаним з будь-яким транспортним засобом та не мав реєстраційного номеру, що не дало можливості позивачу встановити іншого учасника події, крім того зазначений причеп мав ознаки довгого стояння на місці пригоди (колеса заросли травою);

- позивач знаходився за декілька сотень кілометрів від місця проживання та не мав із собою свого примірника Договору, тобто навіть якби і була необхідність викликати поліцію згідно договірних умов, то про це позивача мав проінструктувати відповідач згідно 11.1.6. розділу XI Договору, чого зроблено не було.

Крім того, є необґрунтованими та зроблені на припущеннях висновки суду першої інстанції, що після страхового випадку, на вимогу відповідача, ОСОБА_1 не здійснював експлуатацію та ремонт автомобіля, так як відповідач повідомив позивача про те, що автомобіль має оглянути уповноважений відповідачем експерт, оскільки дані обставини не підтверджені жодними належними доказами.

Відповідно до п. 15.12 Правил дорожнього руху України водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не припустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Добровільне страхування наземного транспорту здійснюється на підставі Закону України «Про страхування», Правил страхування наземного транспорту (крім залізничного) та договору страхування.

Підстави для відмови від здійснення страхової виплати зазначені у ч. 1 ст. 991 Цивільного кодексу України і ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування».

Відповідно до п.4.1. розділу VI Виключення та обмеження із страхових випадків Договору страхування, згідно якого відшкодуванню не підлягають збитки, що сталися безпосередньо внаслідок:

п. 4.1.1. недбалого ставлення до забезпеченого/застрахованого ТЗ та/або його ДО, зокрема: експлуатація ТЗ з незачиненими дверима чи капотом, залишення ТЗ без задіяння стоянкової гальмівної системи, зберігання ТЗ у місцях підвищеної небезпеки;

п. 4.1.5. використання ТЗ у заздалегідь відомому Страхувальнику (або його довіреній особі/Водію) незадовільному технічному стані.

Враховуючи викладені норми Закону та пункти Договору страхування, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що страхувальник залишив автомобіль не вживши всіх необхідних заходів щоб не допустити його самовільного руху, а твердження позивача про те, що він задіяв стоянкову гальмівну систему, не підтверджено жодними доказами, а той факт, що автомобіль розпочав рух, говорить лише про те, що позивач не вжив необхідних заходів, щоб цьому запобігти. Тому, завдані внаслідок цього збитки, не підлягають відшкодуванню страховиком, відповідно до п.4.1.1, 4.1.5 розділу 4 Договору, як такі, що сталися безпосередньо внаслідок недбалого ставлення до застрахованого транспортного засобу.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що суд першої інстанції не правильно оцінив фактичні обставини справи та умови договору страхування, також застосував норми Закону, які не підлягали застосуванню, а тому дійшов хибного висновку про те, що з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 78396 грн. 02 коп. та 4150 гривень витрат на проведення судової експертизи.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення.

За таких обставин, місцевий суд не дотримався вимог матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення і рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна інстанція доходить висновку про відмову в задоволенні позову, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", судовий збір, що підлягав до сплати при подачі позову відноситься на рахунок держави. Судовий збір сплачений відповідачем при подачі апеляційної скарги в сумі 1239 грн підлягає компенсації за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про захист прав споживача, стягнення страхового відшкодування відмовити.

Компенсувати Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна" судовий збір, сплачений згідно платіжного доручення №30447 від 06 червня 2019 року в сумі 1239,00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 вересня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.В.Хилевич

С.С.Шимків