ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року

м.Харків

Справа № 620/970/18

Провадження № 22-ц/818/1489/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів -Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство»

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство» на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2018 року у складі судді Бойко Г.В. по справі №620/970/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначає, що 04 жовтня 2018 року він звернувся до адміністрації Зачепилівського водоканалу з письмовою заявою про укладення договору на обслуговування на умовах, що передбачені чинним законодавством.

Внесення в Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення в обов`язки абонента здійснення метрологічної повірки засобів обліку є незаконним та таким, що протирічить змісту типового договору. Це є обов`язоком суб`єкта господарювання, роботу якого абонент повинен оплачувати. Саме такий порядок взаємовідносин визначений діючим законодавством.

Просить визнати самочинну зміну Типового договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення в частині перекладення обов`язку здійснювати метрологічні повірки лічильників води на абонента порушенням прав споживача;

Зобов`язати адміністрацію Зачепилівського ВКП заключити договір з ним як з абонентом у відповідності до вимог Типового договору.

Відповідач КП «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство» позов не визнав. Підприємство укладає Договори відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», яким передбачено, що з 29 листопада 2017 рорку повірка та ремонт засобів обліку води, які знаходяться у власності фізичної особи здійснюється за рахунок (коштів) абонентів.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення від 16 січня 2018 року особовий рахунок споживача № 972 в частині ст. 15 п.13 по якому споживач зобов`язаний здійснювати метрологічні повірки засобів обліку в строки, обумовлені паспортом водяного лічильника та/або нормативно-правовими актами в сфері метрології та стандартизації незаконним та таким, що не відповідає «Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Зобов`язано КП «Зачепилівське водопровідно-каналізаційне підприємство» укласти з ОСОБА_1 Договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, розробленого на підставі "Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Рішення мотивовано тим, що умови Типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень, врегулювати свої відносини на власний розсуд, а лише мають право конкретизувати його умови. Договір, запропонований відповідачем, не відповідає чинному законодавству, а тому враховуючи обов`язок споживача щодо укладання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі КП «Зачепилівське водопровідно-каналізаційне підприємство» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову та зобов`язати ОСОБА_1 укласти договір з КП Зачепилівське ВКП відповідно до розробленого підприємством примірника, згідно типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. з врахуванням вимог чинного законодавства, а саме Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в частині обов`язку споживача щодо періодичної повірки засобів обліку.

Примірник Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення КП Зачепилівське ВКП підготовлений відповідно до вимог чинного законодаства, за змістом та формою, наявністю істотних умов він повністю відповідає типовому договору. Єдина відмінність - умови щодо обов`язків повірки засобів обліку води.

Типовий договір не є обов`язковим для виконання в цілому , а є лише основою на підставі якого розробляється договір на комунальні послуги.

Постанова Кабінету Міністрів України, якою затверджено проект типового договору, прийнята раніше Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», яким обов`язок щодо обслуговування та заміну вузлів розподільного обліку/приладів покладено навласників таких вузлів обліку, і в ній прописані умови щодо повірки лічильників води , які були діючими на той час.

Позивач в позовній заяві вказав на свою повну згоду оплачувати витрати за виконання періодичної повірки його лічильника води, тобто, він погоджується з тим, що повірку лічильника води повинен здійснювати споживач.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Прилади обліку води, які знаходяться в квартирах споживачів відповідних послуг, всі опломбовані. Доступ до них мають тільки певні спеціалісти, які повинні виконувати роботу з їх обслуговування, а абонент - споживач послуги - повинен за їх роботу розраховуватися.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

04 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Зачепилівське водопровідно-каналізаційне підприємство» з заявою про укладення Договору про надання послуг на постачання води на умовах, передбачених чинним законодавством, зазначивши, що він не може брати на себе обов`язки стосовно забезпечення організації перевірки технічного стану лічильника води в квартирі.

Листом № 91 від 16 жовтня 2018 року позивачу повідомлено, що Договір відповідає вимогам Закону. Обов`язок проведення повірки лічильника покладається на споживача, тому оспорюваний пункт договору має бути присутнім; КП Зачепилівське ВКП не надає послуги з заміни, технічного обслуговування, повірки, монтажу та демонтажу засобів обліку, тому укласти договір без обов`язків однієї з сторін проводити повірки лічильників води неможливо; запропоновано звернутись до абонентського відділу для укладання договору в якому вказав, що Договір відповідає вимогам закону.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875 - IV від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, виконавець, в свою чергу, зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 3 частини другої статі 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов`язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов`язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

За ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Порушення, невизнання або оспорювання права особи є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому суд повинен установити: чи були порушені, не визнані, обмежені або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При вирішенні вимог про захист порушених прав у такий спосіб як зобов`язання в судовому порядку укласти договір, необхідно виходити з того, що згідно з частиною першою статті 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, двосторонній правочин є поєднанням волі та волевиявлення його сторін. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної спільної мети.

Стаття 16 ЦК України не встановлює такого способу захисту цивільного права чи інтересу як зобов`язання укладення договору. Можливість вимагати укладення договорів у судовому порядку законодавчо закріплюється лише в зобов`язаннях по укладенню господарських договорів, а також в інших випадках, передбачених в законі. Для захисту прав осіб у зобов`язаннях цивільне законодавство України прямо не закріплює права суб`єктів такого зобов`язання вимагати укладення договору в судовому порядку.

За таких обставин підстав для зобов`язання відповідача укласти договір про надання послуг не вбачається.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просить визнати порушенням прав споживача самочинну зміну Типового договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення в частині перекладення обов`язку здійснювати метрологічні повірки лічильників води на абонента.

Конкретних вимог про визнання недійсними відповідних положень Типового договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, запропонованого відповідачем, позовна заява не містить та, як вже зазначалося, це питання стосується саме укладання договору.

Враховуючи, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільного права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Щодо вимог зазначених у апеляційній скарзі КП «Зачепилівське водопровідно-каналізаційне підприємство» про зобов`язання ОСОБА_1 укласти договір відповідно до розробленого підприємством примірника, то відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зустрічний позов КП «Зачепилівське водопровідно-каналізаційне підприємство» пред`явлено не було, дані вимоги не розглядались судом першої інстанції, а тому не можуть переглядатися в апеляційному порядку.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство» - задовольнити частково.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2018 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство» про захист прав споживачів - відмовити.

Компенсувати Комунальному підприємству «Зачепилівське водопровідно -каналізаційне підприємство»(64401, Харківська обл., Зачепилівський район, смт Зачепилівка, вул. Соборна, будинок 39 А, Ідентифікаційний код юридичної особи 22673001) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2881 грн. 50 коп.( дві тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня п`ятдесят копійок) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко