Справа № 562/4318/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

/заочне/

"08" лютого 2019 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Берун А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку(пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів в сумі 59140 грн. 98 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2011 року, яке звернуто до примусового виконання, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 350 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття, починаючи з 18 листопада 2010 року. Відповідач своїх зобов'язань по сплаті аліментів не виконував, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2018 року допустив заборгованість у розмірі 59140,98 грн. Указана заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки він був спроможний їх сплачувати вчасно, а тому з нього підлягає стягненню пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відзив на позов відповідач не подавав.

Сторони у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву на позов відповідач не подав. Згідно поданого позивачем клопотання позовні вимоги підтримує частково лише в частині стягнення з відповідача пені та просить розглянути справу без її участі.

При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

З'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Установлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2011 року, що набрало законної сили, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 350 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття, починаючи з 18 листопада 2010 року.

На виконання указаного вище рішення суду видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження та боржник ОСОБА_2 зобов'язаний був сплачувати присуджену рішенням суду суму щомісячних аліментів до кінця місяця, у якому підлягала сплата аліментів, що не заперечується сторонами.

Згідно положень ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження".

Відомості про застосування до відповідача заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", відсутні.

З роз'яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Згідно довідки-розрахунку відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області №20763 від 18 жовтня 2018 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах за виконавчим листом №2-75 від 18 січня 2011 року станом на 01 жовтня 2018 року складає 59140,98 грн.

Указана вище заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, а тому є підстави для нарахування пені.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України 01 липня 2015 року при розгляді справи за №6-94цс15.

Застосовуючи вказаний механізм розрахунку пені у даній справі позивач виходив із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів, загальний розмір якої за період з лютого 2011 року по вересень 2018 року становить 18232,76 грн.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до частин 1,2, 6 ст.141 ЦПК України присуджує стягнення судового збору з відповідача у доход держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.258-273, 280-284, 351 - 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована АДРЕСА_2) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 18232 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять дві) грн. 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 у доход держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: