Справа № 463/6272/17
Провадження № 2-о/463/3/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

народних засідателів Громик Н.Є., Угрин Л.С.

за участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

прокурора Петришин М.Л.

представника заявника ОСОБА_1 М.Г.

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи

органу опіки та піклування Личаківської

районної адміністрації Соколовської О.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні, у формі дистанційного судового провадження шляхом проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участі заінтересованої особи Бачурського О.В.,

розглянувши справу за заявою Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, суд

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду із заявою про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12.08.2002 року до ОСОБА_2 , 1962 р.н. застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Рішеннями Личаківського районного суду м.Львова, а саме від 30.05.2003р., 02.02.2004р., 17.09.2004 року, 13.10.2010 року Бачурському О.В. проводжувалося застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. З часу винесення рішення 13.10.2010 року ОСОБА_2 жодного разу на прийом до дільничного лікаря-психіатра не з`являвся аж до 07.12.2017 року, коли в ході розшукових дій з`явився на огляд ЛКК із заявою хворобливого змісту. Дільничною амбулаторною службою диспансеру були здійснені неодноразові спроби оглянути ОСОБА_2 за вказаною адресою проживання однак двері ніхто не відчиняв. Ними неодноразово скеровувалися листи в Личаківський РВ з проханням розшукати ОСОБА_2 та доставити для огляду дільничним лікарем-психіатром для організації надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку згідно з рішенням суду., однак місце проживання ОСОБА_2 не було невідоме. 07.12.2017 року він самостійно звернувся в диспансер та комісія лікарів-психіатрів прийняла висновок №80 та в подальшому 01.06.2018 року висновок №29, 30.10.2018 року №55, 18.03.2019 року №8 у яких підтвердила обґрунтованість рішення про продовження надання ОСОБА_2 амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Тому просять заяву задоволити та продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2 .

Представник заявника у судовому засіданні заяву про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2 підтирмала з мотивів викладених вище.

Прокурор, представник органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення заяви.

Бачурський ОСОБА_3 В., який брав у часть в судовому засіданні в ,режимі відеоконференції з Черкаської обласної психіатричної лікарні, в присутності лікаря-психіатра, відмовився надавати пояснення суду. Лікар-психіатр суду пояснив, що ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у кримінальному провадженні, у зв`язку з хворобою відмовляється розмовляти.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 12.08.2002 року застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_2 , 1962 р.н., що полягають у надані амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. ( а.с.10)

Як ствердив в судовому засіданні представник заявника рішеннями Личаківського районного суду м.Львова від 30.05.2003р., 02.02.2004р., 17.09.2004 року, 13.10.2010 року ОСОБА_4 .В. проводжувалося застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника заявника та документів долучених до матеріалів справи з 2010 року ОСОБА_2 жодного разу на прийом до дільничного лікаря-психіатра не з`являвся у зв`язку з чим в Личаківський РВ м.Львова скеровувалися клопотання з проханням розшукати даного громадянина та доставити для огляду дільничним лікарем-психіатром для організації надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку згідно рішення суду. ( а.с.13-34).

22.11.2017 року КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» звертався до Личаківського районного суду м.Львова з заявою про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки ОСОБА_2 на протязі тривалого часу перебуває у розшуку, що унеможливлює виконання примусового заходу медичного характеру, однак у відкритті провадження у справі відмовлено. ( а.с.12)

07.12.2017 року КЗ ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» за участю ОСОБА_2 , який у 2017 році з`явився для огляду, складено висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №80 ( а.с.5-9) Комісія ЛКК оглянувши 07.12.2017 року ОСОБА_2 прийшла до висновку, що останній страждає параноїдною шизофренією з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, являється інвалідом 3 групи безтерміново. В даний час знаходиться в стані нестійкої ремісії ( період послаблення хворобливого процесу). За своїм психічним станом суспільної небезпеки не виявляє, але потребує продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Аналогічні висновки надавалися 01.06.2018 року ( а.с.107-111), 30.10.2018 року (а.с.147-151) та 18.03.2019 року ( а.с.182-186) відповідно до яких ОСОБА_2 жодного разу в диспансер на протязі 6 міс. не звертався, ухиляється від виконання рішення суду, потребує спостереження за своїм психічним станом і продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Частиною другою ст.27 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в закладі з надання психіатричної допомоги проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В ході розгляду заяви судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2018 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння в стані неосудності суспільно-небезпечних діянь передбачених ч.2 т.15-ч.1 ст.185, ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України. Застосовано до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. ( а.с.195-197).Вказане рішення суду оскаржено та на даний момент справа перебуває на розгляді у суді апеляційної інстанції.

Крім цього з повідомлення Сихівського відділу поліції від 15.04.2019 року вбачається, що на ОСОБА_2 , винесено постанову про заведення оперативно-розшукової справи , останній знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради на запобіжному заході у вигляді поміщення до психіатричного закладу згідно ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 28.12.2018 року.( а.с.201)

Встановлені факти свідчать про наявність у ОСОБА_2 психічного захворювання, а також про те, що він має потребу в примусовому лікуванні. На даний момент у суду відсутні дані про те, що останньому уже надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку на підставі іншого рішення суду.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає за можливе продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2 , 1962 р.н. терміном на шість місяців.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268,339-342 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» (79017, м.Львів, вул.Коциловського,30, ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (м.Львів, вул.К.Левицбклшл,67) задоволити.

Продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2 , 1962 р.н., який проживає у АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного рішення суду 10 червня 2019 року.

Суддя: Гирич С. В.

Народні засідателі: