Ухвала

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 541/1080/19

провадження № 61-16583ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року, винесені

за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Райагропостач» про переведення прав

та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, третя особа,

яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Руслан Вікторович,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Райагропостач»

(далі - ПП «Райагропостач») про переведення прав та обов`язків покупця

за договором купівлі-продажу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Р. В.

У червні 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 21/100 часток комплексу будівель по АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 321 від 06 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазиничем Р. В.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 21 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року, заяву представника

ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ,

ПП «Райагропостач» про переведення прав та обов`язків покупця

за договором купівлі-продажу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Р. В., накладено арешт на 21/100 часток комплексу будівель по АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 321 від 06 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазиничем Р. В.

У касаційній скарзі, поданій 03 вересня 2019 року, представник

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 червня 2019 року

та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року

і прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суди, наклавши арешт на спірне майно, позбавили відповідача права

на володіння та користування цим майном за відсутності для цього достатніх підстав, а позивач не надав суду доказів на підтвердження фактичних обставин, з якими пов`язується застосування такого виду забезпечення позову. Також заявник не погоджується із процесуальними діями апеляційного суду, зокрема щодо розгляду заяви про постановлення окремої ухвали.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом

про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу 21/100 частки комплексу будівель по АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що відповідачами порушене його переважне право, передбачене статтею 362 ЦК України, на купівлю частки у спільній частковій власності. Необхідність забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі відчуження спірного майна, а саме 21/100 частки комплексу будівель по АДРЕСА_1 , відновлення порушених прав і законних інтересів позивача значно ускладниться.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, враховуючи предмет спору, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, застосувавши захід забезпечення позову, який є пропорційним до заявлених позовних вимог.

Вжитий судом першої інстанції захід забезпечення позову спрямований на попередження недобросовісної поведінки відповідача протягом розгляду судом спору, який виник між сторонами щодо прав на нерухоме майно, недопущення з боку відповідача дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення.

Застосований судом захід забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами та не є надмірно обтяжливим для особи, по відношенню до якої такий захід застосований, оскільки ОСОБА_1 не позбавлений права на володіння і користування майном, відносно якого цей захід застосований.

Статтею 154 ЦПК України визначений порядок застосування зустрічного забезпечення. ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до суду з відповідною заявою.

Згідно частини першої статті 159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу, підстав або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Порушень норм процесуального права при вирішенні судом апеляційної інстанції клопотання про постановлення окремої ухвали не встановлено.

Верховний Суд також не знаходить достатніх підстав для постановлення окремої ухвали.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судами норм процесуального права при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, мотивуванні судових рішень не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 серпня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 серпня

2019 року, винесені за результатами розгляду заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Райагропостач»

про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу

Пазинич Руслан Вікторович, - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович