справа № 208/3660/19
№ провадження 2/208/2528/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05 вересня 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Пентраковської М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 липня 2002 року ОСОБА_3 набула власності на квартиру АДРЕСА_1 . В 2004 році ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 . 10 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла та її мати звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, але на квартиру накладений арешт на підставі ухвали Нарсуду Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. На адвокатський запит була надана відповідь про те, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.08.2002 року за вимогою ОСОБА_2 , який звернувся до ОСОБА_7 , ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку квартири та визнання частково недійсним договір дарування, був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 . 18.03.2019 р., 21.03.2019 р. звернувся із заявою стосовно отримання копії ухвали та отримання результатів розгляду справи, але була надана відповідь судом про те, що будь які цивільні справи за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в період з 1999 року по 2003 рік були відсутні в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Тому просить суд скасувати заходи забезпечення позову по справі Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на підставі ухвали б/н Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.08.2002 року, шляхом скасування арешту на нерухоме майно, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , 2/34-114.

Частиною 1 статті 279 ЦПК України, встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Ухвалою суду 04 червня 2019 року відкрито провадження по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений, належним чином причини неявки до суду не повідомив.

Представник третьої особи Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи Другої Кам`янської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з договору дарування від 16.07.2002 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, Друга кам?янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області на адресу адвоката Куценка В.А. направила копію ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 21.08.2002 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Як вбачається з наданої копії ухвали суддею Заводського району м. Дніпродзержинська ОСОБА_9 Т.Я. накладений арешт на квартиру ОСОБА_10 (а.с.13).

Згідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.20).

Так, як вбачається з відповіді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на звернення адвокат Куценка В.А., що згідно алфавітного покажчику за 2002 рік в суді відсутня справа за позовом ОСОБА_2 відповідно будь яких рішень стосовно арешту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , судом не ухвалювалась (а.с.17).

Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до вимог ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст.ст.1-3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Враховуючи викладене та те, що майно, на яке накладено арешт, належить позивачу, а не відповідачу ОСОБА_2 або будь-яким іншим особам, а тому арешт, накладений на майно, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 7, 19, 158, 175, 268, 272, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, Друга Кам`янська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 ухвалою б/н Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.08.2002 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.