Номер провадження 2-о/754/150/19
Справа №754/2383/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Дмитрієвій А.А.

за участі заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , заінтересована особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги заяви обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина - ОСОБА_2 , після її смерті відкрилась спадщина.

У встановленому порядку він звернувся до сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , проте постановою від 23 січня 2019 року йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю встановити факт проживання однією сім`єю, не менше 5 років до смерті з спадкодавцем ОСОБА_2

Зазначив, що сімейні стосунки між ним та спадкодавцем виникли у 1990 році, коли між ними було укладено шлюб. У 2010 році в нього діагностували важке онкологічне захворювання, в зв`язку з чим, він переписав належну йому частину нерухомого майна на їх спільну з ОСОБА_2 доньку, що підтверджується договором дарування від 23 жовтня 2010 року. Також ними було вирішено розірвати шлюб, тому 11 квітня 2011 року шлюб з ОСОБА_2 було розірвано, проте фактично сімейні стосунки між ними залишились. Після розірвання шлюбу, він продовжив проживати з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , там же й був зареєстрований.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх донька - ОСОБА_3 , 1991 року народження. Він разом з ОСОБА_2 займались її похованням.

06 липня 2018 року він знявся з місця реєстрації в м. Дніпрі та зареєструвався в м. Київ, у зв`язку з необхідністю проходження коштовного лікування. При цьому, фактично він залишився проживати у м. Дніпрі разом із дружиною. Через місяць, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 померла. Він повністю займався її похованням, забирав тіло з моргу, отримував лікарське свідоцтво про смерть, купував всі необхідні для поховання речі.

Посилаючись на викладені обставини справи, просить суд: встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 1990 року по 08 серпня 2017 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2019 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження (а.с.24).

В судовому засіданні заявник заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи - Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема,згідно ч.2ст.256ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі постанова), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Як вбачається з відмітки у паспорті заявника ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 щодо сімейного стану, ЗАГС Ленінського районну м. Дніпропетровська 19 червня 1990 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками - ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі записів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №2685.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 квітня 2003 року, Обласне житлово-комунальне підприємство «Південне» посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 24.04.2003 року №209-03.

Згідно Договору дарування від 23 жовтня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кокосадзе Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №3-5389, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_5 1/3 частинку квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, з відмітки у паспорті заявника ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 щодо сімейного стану, вбачається, що 11 квітня 2011 року за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська шлюб з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Заявник зазначив, що після розірвання шлюбу він продовжував проживати однією сім`єю з ОСОБА_2 , розірвання шлюбу було формальним, оскільки в 2010 році в нього діагностували онкологічне захворювання, що підтверджується копією Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка міститься в матеріалах справи.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 22 року, померла ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , видане Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років, про що складено відповідний актовий запис №1626.

08 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 .

Постановою завідувача Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 23 січня 2019 року,відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті громадянки України ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я громадянина ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин громадянки ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та гр. ОСОБА_1 .

Підтвердження даного факту необхідно заявнику для використання можливості бути спадкоємцем після померлої ОСОБА_2 з огляду на положення ст. 1264 ЦК України при відсутності спору про право та інших заяв про прийняття спадщини, тобто даний факт має юридичне значення.

У відповідності з п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 1264 Цивільного кодексу України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Крім того, про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї»), в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №5502018 щодо майна померлої ОСОБА_2 , інші спадкоємці після смерті останньої за законом чи заповітом відсутні.

Факт проживання однією сім`єю більше п`яти років, може бути встановлення лише за рішенням суду, а тому і виникла необхідність для звернення з цією заявою. Інші спадкоємці відсутні.

Частиною 2 статті 315 ЦПК визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як зазначено у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду.

Таким чином спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 являється позивач - ОСОБА_1 .

Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість заяви ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 81, 315, 319, 258, 259, 268 ЦПК України, ст. ст. 1258, 1259, 1264 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляція на рішення може бути подана, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: