Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.

при секретарі - Матіко Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 19 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль марки Volkswagen, моделі Passat B6 2.0 FSI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, що належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 12 січня 2008 року Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області.

Виконавчий напис вчинено на підставі договору застави, посвідчений 14 січня 2008 року, ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу. Майно передано в заставу в забезпечення зобов?язань ОСОБА_1 по кредитному договору №26 від 14 січня 2008 року АК ПІБ, правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який відступив право вимоги за кредитним договором ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідач подав на виконання виконавчий напис про звернення стягнення на рухоме майно до відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції, яким була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 05 листопада 2014 року.

Позивач вважає виконавчий напис незаконним, таким що не підлягає до виконання та вчинений у випадку, коли заборгованість за кредитним договором була спірною.

ОСОБА_1 зазначає, що в оскаржуваному виконавчому написі вказано, що за рахунок коштів, від реалізації предмета застави задовольнити вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» за період з17 грудня 2012 року по 31 серпня 2014 року, а саме: заборгованість за кредитом - 99685,58 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11600,29 грн. та суму плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3500,00грн.

Однак, 25 жовтня 2012 року апеляційним судом Закарпатської області прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 94342,64 грн. В мотивувальній частині вказаного рішення вказано, що стягується заборгованість станом на день прийняття рішення.

Відтак, станом на 25 жовтня 2012 року, судом прийнято рішення про стягнення всієї суми заборгованості по тілу кредиту (прострочена заборгованість була відсутня).

24 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню заборгованості на суму в розмірі 64492.64 грн., оскільки на час відкриття виконавчого провадження рішення суду було частково виконане. Позивач зазначає, що від 24 жовтня 2013 року він постійно виконував рішення суду та сплачував кошти. Вважає, що за таких обставин заборгованість за кредитним договором була двічі стягнута з позивача як за рішенням суду про стягнення заборгованості, так і на підставі виконавчого напису нотаріуса, але на користь двох різних юридичних осіб, оскільки відбулась зміна кредитора. При цьому до складу заборгованості, вказаної у виконавчому написі нотаріуса, увійшов борг, вже стягнутий в судовому порядку.

Позивач звертає увагу, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом до суми боргу включено до стягнення суму плати за вчинення нотаріальних дій - вчинення виконавчого напису, що не передбачено Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

На підставі вищенаведеного позивач просить суд визнати виконавчий напис від 19 жовтня 2014 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. «про звернення стягнення на рухоме майно», а саме: автомобіль марки Volkswagen, моделі Passat B6 2.0 FSI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем було подано заперечення, згідно якого із змістом позовних вимог він повність не погоджується. Вважає, що посилання позивача щодо відсутності безспірності заборгованості є безпідставним, оскільки приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Відповідач зауважує, що предметом рішення суду від 25.10.2012 року про стягнення заборгованості, було стягнення боргу, а не звернення стягнення на предмет застави, а тому, оскільки це різні предмети, заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги і звернути стягнення на предмет застави шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Відповідач вважає, що не існує подвійного стягнення, оскільки виконавчий напис нотаріуса і стягнення боргу - різні види захисту свого права кредитором. На підставі вищенаведеного відповідач вважає позовну заяву безпідставною, та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Крайниківський у судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Ганчак В.І. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задоволити.

У судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» Мартиняк В.В. не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

У судове засідання приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 14 січня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 26 про надання кредитних коштів на умовах платності, строковості та цільового використання.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, з ОСОБА_1 було укладено договір застави автомобіля марки «Volkswagen», моделі Passat B6 2.0 FSI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2007.

17 грудня 2012 року Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком на підставі договору відступлення прав вимоги, відступило право вимоги за кредитним договором №26 та договором застави - ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Оскільки зобов`язання за кредитним договором, виконувалось ОСОБА_1 неналежним чином, кредитор звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. з заявою про вчинення виконавчого напису на договорі застави.

В оскаржуваному виконавчому написі вказано, що за рахунок коштів, від реалізації предмета застави задовольнити вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» за період з 17 грудня 2012 року по 31 серпня 2014 року, а саме: заборгованість за кредитом - 99685,58 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11600,29 грн. та суму плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 3500,00грн.

Однак, встановлено, що 25 жовтня 2012 року апеляційним судом Закарпатської області прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 94342,64 грн. В мотивувальній частині вказаного рішення вказано, що стягується заборгованість станом на день прийняття рішення.

Відтак, станом на 25 жовтня 2012 року, судом прийнято рішення про стягнення всієї суми заборгованості по тілу кредиту (прострочена заборгованість була відсутня).

24 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню заборгованості на суму в розмірі 64492.64 грн., оскільки на час відкриття виконавчого провадження рішення суду було частково виконане. Позивач зазначає, що від 24 жовтня 2013 року він постійно виконував рішення суду та сплачував кошти. Постановою державного виконавця від 07.09.2016 року виконавче провадження закінчено у зв`язку фактичним, повним виконанням рішення суду.

З викладеного слідує, що відповідно виконавчий напис було видано на більшу суму заборгованості, ніж та, яка зазначена в рішенні суду та у постанові про відкриття виконавчого напису, та які були постановлені раніше ніж вчинено виконавчий напис. Тобто, фактично виконавчий напис видано на суму заборгованості, яка на момент винесення виконавчого напису вже не існувала, що свідчить про спірність заборгованості.

Не погоджуючись із виконавчим написом, позивач подала до суду заяву, в якій просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст. 50,87,88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.

При вчиненні напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. посилається на статтю 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, але при цьому у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку документи.

Документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника перед ТОВ «Кредитні ініціативи» нотаріусу не було надано. Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено заявником строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від заявника та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.10,57,60,209,212,213,214,215,218,226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволити.

Виконавчий напис від 19 жовтня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за номером 3963, яким запропоновано звернути стягнення на належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Passat B6 2.0 FSI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску 2007 для погашення заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи» в розмірі 99685,58 грн. - заборгованість за кредитом та 11600,29 грн. - заборгованість за відсотками, - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 487,20 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 23 вересня 2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк