Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 462/1753/10

провадження № 61-26002св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» в місті Львові, відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 ,

в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 ,

на рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2017 року

у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Ніткевича А. В., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2009 року Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» в особі Центрального відділення Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» в місті Львові (далі - ПАТ «СЕБ Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк») до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 06 травня 2008 року між Акціонерним банком «Факторіал-Банк» (далі - АБ «Факторіал-Банк»), правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 900 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % у строк до 05 квітня 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,

06 травня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладені договори поруки, відповідно до умов яких останні зобов`язувались відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником своїх зобов`язань.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом

на 03 грудня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі

1 023 584,08 доларів США, що в еквіваленті становить 8 178 948,60 грн, з яких; прострочені платежі за тілом кредиту - 37 278,08 доларів США; залишок несплаченого тіла кредиту - 862 721,92 долари США; прострочені платежі за нарахованими відсотками - 111 000 доларів США; пеня - 12 584,08 доларів США.

13 лютого та 19 травня банк направив ОСОБА_1 вимогу, а поручителям повідомлення про наявну заборгованість з вимогою перерахувати суму простроченої заборгованості банку. У вказаних вимозі та повідомленнях не зазначалось про прийняття рішення щодо припинення дії договору кредиту.

Станом на 13 травня 2009 року сума заборгованості склала

1 061 937,50 доларів США, що в еквіваленті становить 8 631 229,19 грн, яку ПАТ «СЕБ Банк» просило суд достроково солідарно стягнути з відповідачів на користь банку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 11 серпня 2010 року (у складі судді Мельничук О. Я.) позов ПАТ «СЕБ Банк» задоволено.

Достроково стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «СЕБ Банк» суму заборгованості у розмірі 8 631 229,19 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник порушив умови кредитного договору щодо строків платежів відповідно до умов договору, договором передбачено право банку вимоги дострокового повернення кредиту при порушенні строків платежів за договором, у зв`язку з чим підставною є вимога кредитора про дострокове повернення кредиту, стягнення процентів та пені. Така відповідальність покладається на усіх відповідачів у солідарному порядку, оскільки поручителі відповідають спільно з основним боржником по кредиту.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2017 року заочне рішення Залізничного районного суду міста Львова від 11 серпня 2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Фідобанк» задоволено.

Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2

на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 631 229,19 грн.

Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3

на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 631 229,19 грн.

Стягнуто достроково солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4

на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 8 631 229,19 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо доведеності та обґрунтованості вимог позивача щодо розміру та підставності вимог про стягнення кредитної заборгованості в рамках заявленого позову. Однак, поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено окремі договори поруки, а тому заборговану позивачеві суму слід стягнути окремо з кожного з поручителів солідарно з позичальником.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , просить скасувати рішення апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не повно та всебічно не досліджено, а також належним чином не перевірено правильність та достовірність розрахунків заборгованості. Крім того, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що порука не є припиненою.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 462/1753/10 (провадження № 61-26002св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 06 травня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 900 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % у строк до 05 квітня 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,

06 травня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладені договори поруки, відповідно до умов яких останні зобов`язувались відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником своїх зобов`язань.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом

на 03 грудня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі

1 023 584,08 доларів США, що в еквіваленті становить 8 178 948,60 грн, з яких; прострочені платежі за тілом кредиту - 37 278,08 доларів США; залишок несплаченого тіла кредиту - 862 721,92 долари США; прострочені платежі за нарахованими відсотками - 111 000 доларів США; пеня - 12 584,08 доларів США.

13 лютого та 19 травня банк направив ОСОБА_1 вимогу, а поручителям повідомлення про наявну заборгованість з вимогою перерахувати суму простроченої заборгованості банку. У вказаних вимозі та повідомленнях не зазначалось про прийняття рішення щодо припинення дії договору кредиту.

Станом на 13 травня 2009 року сума заборгованості склала 1 061 937,50 доларів США, що в еквіваленті становить 8 631 229,19 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 526 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 543 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною другою статті 554 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до частини третьої статті 554 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановивши, що між відповідачами відсутня солідарна відповідальність поручителів перед позивачем, оскільки вони не надавали спільної між собою поруки, апеляційний суд вірно стягнув суму заборгованості окремо з кожного з поручителів солідарно з позичальником.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не перевірено достовірність розрахунку заборгованості, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказане спростовується матеріалами справи.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 листопада 2016 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про призначення судово-економічної експертизи задоволено. Призначено у справі судово-економічну експертизу.

Листом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз

від 23 серпня 2017 року повідомлено, що ухвала апеляційного суду Львівської області від 08 листопада 2016 року залишається без виконання у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог ухвали апеляційного суду в частині оплати вартості судово-економічної експертизи.

Таким чином судом взято до уваги та перевірено розрахунок, наданий банком на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідач належними та допустимими доказами не спростував вказаний розрахунок, власного розрахунку не навів.

Отже, посилання на недостовірність розрахунку заборгованості є безпідставними.

Доводи касаційної скарги щодо потрійного стягнення апеляційним судом заборгованості з боржника, колегія суддів відхиляє, оскільки апеляційним судом заборгованість стягнута, враховуючи вимоги статті 554 ЦК України

(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щодо солідарного обов`язку боржника і поручителів.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що порука є припиненою, оскільки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань пред`явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. А відтак, оскільки строк виконання основного зобов`язання договором встановлено 05 квітня 2023 року, а позов подано 10 грудня 2009 року, порука не припинилась.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанції є достатньо обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк