Справа № 573/1085/19
Номер провадження 2/573/329/19
20 вересня 2019 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білопілля заочно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
20 червня 2019 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до заяви, яка шляхом підписання складає договір, укладений 06 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 9 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у сумі 123 886 грн. 96 коп., яка складається з наступного: 8 529 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом, 115 357 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 06 листопада 2013 року по 31 січня 2018 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредиту та процентів, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останнього вказану суму боргу.
Ухвалою від 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 47).
23 липня 2019 року позивачем надіслано відзив на позовну заяву про стягнення боргу (а. с. 51-59). ОСОБА_1 вважає, що даний позов необгрунтований та такий, що суперечить нормам законодавства з наступних підстав.
На сам перед звертає увагу на те, що строк дії зобов`язання є до лютого 2016 року, про що свідчить дата на банківській картці, тобто подальше користування коштами, які були на рахунку, було не можливе, тобто зобов`язання фактично припинились. Виходячи з цього, відповідач позивач неправомірно висуває вимогу про стягнення суми заборгованості за період з 06 листопада 2003 по 31 січня 2018 року. З огляду на викладене, вважає, що кредитні зобов`язання розпочались з 06 листопада 2013 року (з моменту отримання кредитної картки) за умовами яких, позичальник мав можливість користуватись коштами, а строк дії даної картки закінчився в лютому місяці 2016 року, тобто і зобов`язання між сторонами припинились. Також, після спливу визначеного договором строку кредитування згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Між іншим, позивач просить стягнути суму, яка перевищує граничну суму компенсації за кредитним договором, що порушує його права, як споживача з огляду на вимоги ст. 18 ч. 3 п. 5 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до принципів розумності і справедливості на кредитора покладається обов`язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов`язання, і в будь-якому разі, не сприяти їх збільшенню. Невиконання кредитором цього обов`язку може бути підставою для зменшення судом розміру збитків, що стягуються з боржника, згідно ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вживав заходів щодо їх зменшення. Крім того, вважає, що звернення позивача про стягнення суми заборгованості в частині нарахованих процентів за користування кредитом за період з 06 листопада 2003 по 31 січня 2018 року, є неправомірним, оскільки виходить за межі визначеного законом строку давності. Оскільки між сторонами додатково не укладалась угода про визначення спеціального строку позовної давності, тобто більш тривалого порівняно із загальною позовною давністю, зазначає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити за необгрунтованістю та недоведеністю жодними доказами. Наголошує, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 8 529 грн. 58 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в межах строку давності (три роки), він визнає, а в іншій частині, а саме стягнення з нього 115 357 грн. 38 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 06 листопада 2013 року по 31 січня 2018 року - не визнає. На підставі викладених вище обставини, ОСОБА_1 . просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з нього 115 357 грн. 38 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 06 листопада 2013 року по 31 січня 2018 року.
19 серпня 2019 року представником позивача надіслано відповідь на відзив (а. с. 60-74). Свої заперечення АТ КБ «Приват Банк» мотивує наступним.
Відповідно до укладеного договору N б/н від 06.11.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо ознайомлення Позичальника з умовами кредитування.
Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 06.11.2013 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса прожив інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що "…Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...".
Також до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" з якого чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.
Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.
Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку т і на офіційному сайті Банку.
Приймаючи до уваги те, що за ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то відсутність підпису Відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згідний з Умовами та Тарифами, що Заява разом із Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підстав вважати, що Умови укладені поза межами договору та є не допустимими доказами.
Відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч. 1 ст. 634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).
Надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.
З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»).
Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).
Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.
Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались.
Пунктом 21 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що права сторін виникають на підставі договорів та інших правочинів. Згідно з ст.ст. З, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.
Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків тільки недійсний правочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.
Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.
Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором.
Враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті.
Щодо посилання Відповідача на ЗУ "Про захист прав споживачів".
Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.
Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту ознайомлення Відповідача з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).
Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм законодавства та є чинним.
Банк зауважує, що ЗУ "Про захист прав споживачів" не поширюється на спірні правовідносини.
Так, вищевказаний Закон визначає поняття споживчого кредиту, а саме споживчий кредит- кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
В даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Тобто, відповідач не правомірно в даному випадку посилається на вищевказаний Закон.
Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено: "…Я ознайомився (лась) і згоден (на) з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку".
Таким чином, підписавши Анкету-Заяву Відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту Відповідач прийняв умови договору та погодився з ними.
Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості.
Банк звертає увагу, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу.
Тому надано виписку по рахунку.
Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені:
касові, банківські документи;
повідомлення банків;
корінці квитанцій і касових чекових книжок.
Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.
Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.
Щодо нарахування процентів до повного погашення заборгованості.
Згідно з умовами договору Банком передано Відповідачу кредитну карту зі строком дії до жовтня 2017 року, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах строки. Згідно з умовами Кредитного договору №б/н Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.
Стаття 1054 ЦК України визначає поняття Кредитного договору як: за кредитним договором банк або інша кредитна організація (кредитор) зобов`язується надати гро нові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Виходячи з даної норми - кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата процентів.
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно умов Кредитного договору, при непогашенні кредиту у встановлений термін, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок процентів здійснюється з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється на дату процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році.
Відповідно до ст.ст. 629, 525, 612 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, датою жовтня 2017 року (останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором № б/н та припинення зобов`язань в цілому.
Таким чином, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування процентів на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.
Отже, аналізуючи умови Кредитного договору визначені сторонами та зміст зазначених правових обґрунтувань, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у Позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день являється не припиненим.
Щодо посилання відповідача на ст. 616 ЦК України.
Згідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Наявність вини кредитора доводить боржник при вирішення такого спору.
Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Тобто, чинним законодавством встановлено право, а не обов`язок звертатися до суду із позовом щодо дострокового стягнення заборгованості із боржника, у випадку порушення останнім зобов`язань за кредитним договором.
Відповідач не надав доказів про те, що саме поведінка банку унеможливлює виконання ним своїх зобов`язань, що призвело до збільшення обсягу загальної заборгованості за кредитним договором.
Звернення банком за захистом свого порушеного права не одразу після виявлення порушення такого права, не може свідчити про прострочення кредитора або ж порушення зобов`язання з вини кредитора, оскільки відповідачем не надано доказів, що така поведінка кредитора унеможливлює виконання боржником своїх зобов`язань.
Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Відповідачем не надано доказів, що кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником.
Стосовно строку дії договору та кредитної картки.
Банк звертає увагу на те, що даний кредитний продукт має особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.
Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.
Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на враховуються операції по платіжній картці.
Згідно Умов та Правил "Картрахунки відкриті на невизначений строк".
Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта ... тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта.
Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле- кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані.
Щодо строків позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого і право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого шляхом подання позовної заяви до суду.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).
Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.
Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо.
Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.
Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.
Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6-61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору."
Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня жовтня 2017 року (довідка про видачу кредитних карт додається).
Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 17.06.2019 року - до спливу строку позовної давності.
У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду.
Також Банк зауважує, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що Відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Тому посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись до уваги.
Одночасно ст. 526 ЦК України наголошує, шо зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, на даний час, Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав.
Враховуючи викладене вище, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 42).
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином двічі повідомлений про час, день та місце розгляду справи, у судове засідання також не з`явився, причин неявки не повідомив (а. с. 50, 78).
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність i взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
В силу вимог ст. 81 ЦПК України саме на відповідача покладено обов`язок доведення того факту, що він не 6ув ознайомлений з умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір, за невиконання умов якого до неї пред`явлено позов.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог i заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін, наданих суду для обгрунтування своєї правової позиції. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі i щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Зокрема, судом встановлено, що на підставі анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 06 листопада 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив відповідачу відкрив відповідачу кредитну лінію із встановленням кредитного ліміту на платіжну кредитну картку.
Зі змісту вказаної вище заяви вбачається, що ОСОБА_1 під розпис ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі Умови та Правила) і Тарифами банку, погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, зобов`язався виконувати вимоги вказаних Умов та Правил і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 7).
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.
Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку і клієнт надає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.
Підписання вказаного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил клієнт зобов`язаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором.
У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку.
Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил визначено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь - яким із грошових зобов`язань, передбачених діючим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.
Згідно з п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил надання банківських за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (а. с. 9-32).
Відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Базова відсоткова ставка на місяць нараховується на залишок заборгованості у розмірі 2,5%, а за тратами з 01 вересня 2014 року - 2,9%, з 01 квітня 2015 - 3,6%. Розмір щомісячних платежів, враховуючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді, становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості), а з 01 квітня 2014 року - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та /або процентів становить 0,24% від загальної суми заборгованості, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24% від суми загальної заборгованості нараховується за кожен день прострочення кредиту + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. Штраф при порушені строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, нараховується: 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії (а. с. 8).
Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши ОСОБА_1 кредит у вигляді відновлювального встановленого ліміту на платіжну картку.
З наявного в матеріалах справи розрахунку, який не суперечить умовам кредитного договору вбачається, що станом на 03 червня 2019 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 391 779 грн. 16 коп., яка складається з наступного: 8 529 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом, 378 000 грн. 57 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5 249 грн. 01 коп. - заборгованість за пенею та комісією.
При цьому, кредитодавець на свій розсуд вимагає від боржника лише частину суми заборгованості за кредитом. Заборгованість, заявлена до стягнення у розмірі 123 886 грн. 96 коп., яка складається із:
- 8 529 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом,
- 115 357 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 06 листопада 2013 року по 31 січня 2018 року (а. с. 5-6).
Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 123 886 грн. 96 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 листопада 2013 року, яка складається з наступного: 8 529 грн. 58 коп. - заборгованість за кредитом, 115 357 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 06 листопада 2013 року по 31 січня 2018 року.
Таким чином, у суді встановлено, що у добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на повернення банку кредитних коштів та процентів, тобто, не виконує свої зобов`язання за договором.
З огляду на викладене вище, позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору у сумі 1 921 грн. 00 коп. (а. с. 1).
Всього стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають кошти в сумі 125 807 грн. 96 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 536, 599, 610, 612, 626, 627, 629, 634, 638, 1046, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 141, 247, 259, 265, 273, 274, 280 ЦПК України, суд
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 123 886 (сто двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят шість) гривень 96 копійки та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривень судових витрат, а всього: 125 807 (сто дванадцять п`ять тисяч вісімсот сім) гривень 96 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя