Справа № 714/305/19
Провадження № 2/714/126/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2019 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючий-суддя: Козловська Л.Д.

секретар: Гуменюк Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Герца цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом посилаючись на наступне. Її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за період проживання у зареєстрованому шлюбі, у 1958 році побудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та належав їм на праві спільної сумісної власності, по Ѕ частці. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_2 помер, внаслідок чого його дружина ОСОБА_3 прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та стала одноосібним власником будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок. За життя остання склала заповіт, яким заповіла на користь позивача на випадок своєї смерті все своє майно. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 18.10.2018 року було встановлено факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим позивач належним чином прийняла спадщину за заповітом після смерті матері.

Нотаріус своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок мотивуючи ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , на житлового будинку АДРЕСА_1 .

Сторони на призначене судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Однак представник позивача ОСОБА_4 подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутності позивача, також зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Від відповідача Байраківської сільської ради також надійшла до суду заява, в якій просили розглянути справу у відсутності їхнього представника, також зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Розгляд справи проведено у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без участі сторін та фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

Батьками ОСОБА_1 являються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстрували шлюб 04.03.1952 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб позивачки серії НОМЕР_1 від 22.02.2002 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №6 від 27.03.2019 року про реєстрацію шлюбу між батьками позивача.

За період проживання у зареєстрованому шлюбі, батьками позивача у 1958 році був побудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , який за даними погосподарських книг Байраківської сільської ради, числиться за ОСОБА_2 у якості голови двору, що підтверджується витягами з погосподарських книг особовий рахунок №298 станом на 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 станом на 1995-1995 роки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина за законом на належне йому майно.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР 1963 року який діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визначається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця. Ст.549 ЦК УРСР визначає 2 способи прийняття спадщини: 1) шляхом подачі заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, та 2) шляхом вступу в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні були вчинятись протягом шести місяців з дня відкриття спадщини

Як вбачається з довідок Байраківської сільської ради №1137 ввід 08.08.2018 року №564 від 17.04.2019 року, №561 від 17.04.2019 року, за життя, ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований у с. Байраки Герцаївського району Чернівецької області з 1927 року по день смерті. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 являються діти спадкодавця ОСОБА_5 , 1953 р.н., ОСОБА_6 , 1954 р.н., ОСОБА_7 , 1959 р.н., ОСОБА_8 люба ОСОБА_9 , 1962 р.н., ОСОБА_10 , 1965 р.н., та дружина ОСОБА_3 . Дружина спадкодавця ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_3 .

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи відносно спадкового майна ОСОБА_3 №80/2018 судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 25.01.2001 року склала заповіт №2, яким на випадок своєї смерті заповіла на користь позивачки все своє майно, який на час відкриття спадщини не змінений та не скасований. Позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину за заповітом, так як рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області встановлено факт її проживання з матір`ю на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину та мали б право на обов`язкову частку у ній немає.

Спадковим майном, який є предметом спору, являється житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , на який постановою приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу №74/02-31 від 01.03.2019 року, відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність належних правовстановлюючих документів.

14.08.2018 року на спірне домоволодіння був складений технічний паспорт, що засвідчує відповідність житлового будинку вимогам законодавства, будівельним нормам, державних стандартів і правил. Згідно даних технічного паспорту вбачається, що, домоволодіння АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 38,30 кв.м., у тому числі житловою площею 15,90 кв.м., та господарських будівель та споруд: підвал літер «Б» площею 9,00 кв.м., дворова вбиральня літер «В», криниця літер «Г», огорожа літер «І».

Даючи законну та правову оцінку доказам по дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За період проживання у зареєстрованому шлюбі, батьками позивача у 1958 році був побудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , який за даними погосподарських книг Байраківської сільської ради, числиться за ОСОБА_2 у якості голови двору, що підтверджується витягами з погосподарських книг особовий рахунок №298 станом на 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 станом на 1995-1995 роки.

Як вбачається з витягів погосподарських книги Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, особовий рахунок №298 станом на 2001-2005 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 станом на 1995-1995 роки, за спадкодавцем ОСОБА_2 , у якості голови двору рахується житловий будинок АДРЕСА_1 . З довідки Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області №563 від 17.04.2019 року судом встановлено, що домогосподарство станом на 1991 рік відносило до к робочого двору.

Відповідно до ст.22 Кодексу по шлюб та сім`ю від 20.06.1969 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. За змістом ст. 22 КпШС України (в редакції 1989 року), який діяв в період проживання останніх у шлюбі та побудови спірного житлового будинку та ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Спірний житловий будинок був побудований в період перебування батьків позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а отже належав обом на праві спільної сумісної власності. Належність запису у книгах погосподарського обліку в якості голови двору спадкодавцю ОСОБА_2 підтверджує факт набуття ним та його дружиною житлового будинку у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так як ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, вона стала одноосібним власником житлового будинку, одна належним чином за життя не оформила правовстановлюючі документи.

Позивач в свою чергу прийняла спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , однак позбавлена можливості оформити право власності на успадкований житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів.

Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що особа може звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 524-527, 534, 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 16, 392, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 77, 81-89, 141, 229, 256, 259, 263-265, 280-282, 315, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Байраківської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності у порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 що складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 38,30 кв.м., у тому числі житловою площею 15,90 кв.м., та господарських будівель та споруд: підвал літер «!Б» площею 9,00 кв.м., дворова вбиральня літер «В», криниця літер «Г», огорожа літер «І».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного через Герцаївський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 20.08.2019р.

Суддя: