Провадження № 2/522/4291/19
Справа № 522/7093/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат у порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 23.04.2018 року надійшов позов МТСБУ, предявлений до ОСОБА_1, згідно з яким просили стягнути із відповідачки на їх користь суму сплаченого відшкодування в розмірі 23 793, 88 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначили, що 21.04.2016 року у м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2. У результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2, зазнав механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 01.06.2016 року по справі №521/9265/16-п винною у настанні вищевказаної ДТП було визнано ОСОБА_1 та останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент настання пригоди відповідачка не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у звязку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 23 123, 88 грн.. Зазначена виплата була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 27.05.2016 року та Звіту від 26.05.2016 року. Факт виплати підтверджується доручення від 21.10.2016 року №8049рв. Із метою встановлення розміру заподіяної шкоди МТСБУ залучило субєкта оціночної діяльності, вартість послуг якого складає 670 грн. Отже, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 23 793, 88 грн.. За викладених обставин звернулись до суду з відповідним позовом.

До суду 02.05.2018 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідачки.

Ухвалою суду від 08.05.2018 року провадження у справі відкрито та ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні 21.06.2018 року представник відповідача ОСОБА_3 заявив до суду клопотання про перехід з спрощеного позовного провадження до розгляду справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.06.2018 року справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 19.09.2018 року.

Ухвалою суду від 19.09.2018 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 07.11.2018 року.

07.11.2018 р., 13.12.2018р. розгляд справи відкладався у звязку з неявкою сторін.

У судове засідання 05.02.2019 року представник позивача не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. До суду 17.01.2019 року надійшла заява від представника позивача, згідно якої просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідачки адвокат ОСОБА_3 (по ордеру серії ОД №247173 від 01.06.2018 року) у судовому засіданні не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника позивача, при цьому позовні вимоги не визнав та просив відмовити. Зазначив, що відповідачка дійсно була винна у вчиненому ДТП, проте позивачем до позову були долучені копії всіх документів, які не можуть бути належними доказами. Від МТСБУ вони отримали лише вимогу про відшкодування шкоди, проте їх не викликали на проведення експертизи (оцінки збитків). Зазначив, що вони не відмовляються від сплати дійсного розміру шкоди, проте на думку сторони відповідача необхідно провести судову експертизу для встановлення дійсності вартості шкоди у межах страхової суми. Отже, представник заперечував щодо розміру сплаченого страхового відшкодування, заявленого МТБСУ про стягнення, зазначив, що автомобіль потерпілого був відремонтований, проте деталі були не нові, а б/у.

Суд, з урахуванням згоди представника відповідача, на підставі ст. 223 ЦПК України, ухвалив слухати справу за відсутності представника позивача, сповіщеного належним чином та за наявності його заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 21.04.2016 року у м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_3, під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_2.

У результаті ДТП автомобіль НОМЕР_4, зазнав механічні пошкодження.

На момент ДТП водій автомобіля НОМЕР_3, не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Станом на 21.04.2016 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_2, була застрахована за полісом № АІ/5876452 терміном дії з 11.07.2015 року по 10.07.2016 року.

Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування 27.05.2016 року звернувся до Моторного (транспортного) бюро України з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Договірних зобов'язань між МТСБ України, потерпілою особою та відповідачем не виникало.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01.06.2016 року по справі №521/9265/16-п винною у настанні вищевказаної ДТП було визнано ОСОБА_1 та останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Наявність вини у вчиненому ДТП також було визнано стороною відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Із матеріалів справи судом встановлено, що МТСБУ доручило ТОВ ЕКА «Фаворит» виконати в строк до 03.06.2016 року роботи із огляду пошкодженого транспортного засобу та визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу.

21.04.2016 року ТОВ «ЕКА «Фаворит» було складено звіт, згідно якого матеріальний збиток, завданий власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_4, склав 23 123. 88 грн.. (а.с.12-26).

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку із настанням події, передбаченої п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ 21.10.2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 23 123, 88 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8049рв від 21.10.2016 року (а.с.47).

Із матеріалів справи вбачається, що МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов'язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України , до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Таким чином, після виплати страхового відшкодування у позивача виникає право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Оскільки автомобілем НОМЕР_3, керував відповідачка ОСОБА_1, яка і власником вказаного транспортного засобу, та була визнана винною у скоєнні ДТП, то саме вона зобов'язана відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

28.12.2017 року позивач звертався до відповідачки із вимогою про виплату страхового відшкодування, але до цього часу грошові кошти не виплачено.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги МТСБУ про відшкодування шкоди в розмірі 23 123, 88 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.3 ст. 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно до ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Заперечуючи проти розміру суми, заявленої МТСБУ про стягнення, з боку відповідачки до суду не було надано належних та допустимих доказів на її спростування.

Твердження сторони відповідача, що розмір збитків, визначений у звіті від 26.05.2016 року, не відповідає дійсному, є неспроможними, оскільки за розглядом справи не знайшли свого підтвердження.

Сторона відповідача, будучи належним чином сповіщеною про хід розгляду справи, у встановлений процесуальним законом строк не скористалась своїм правом та не заявила до суду відповідного клопотання про призначення судової експертизи. Також не надала зі свого боку відповідної оцінки завданих збитків власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_4.

Фотокартки, надані стороною відповідача, лише підтверджують факт завдання збитків власнику автомобіля НОМЕР_4, проте не спростовують розмір шкоди, який був виплачений страховиком потерпілому.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги викладене, та зважаючи на те, що стороною відповідача обставини позову не спростовані належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову МТСБУ у повному обсязі.

Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Оскільки судом задовольняються позовні вимоги про відшкодування шкоди, то і вимоги позивача про стягнення витрат на суб'єкта оціночної діяльності у розмірі 670,00грн. також підлягають задоволенню, а вказана сума - стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 762, 00 грн.

Керуючись ст.ст.. 1, 2, 11, 23, 979, 990, 1166, 1187, 1191 ЦК України; Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 353-354 ЦПК України; суд -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Русанівський, буд. 8) до ОСОБА_1 (паспорт серії КМ№530667, виданий Біляївським РВ Одеської області 21.03.2008 року) про відшкодування витрат у порядку регресу - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (паспорт серії КМ№530667, виданий Біляївським РВ Одеської області 21.03.2008 року) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8) суму сплаченого відшкодування в розмірі 23 793, 88 грн. (двадцять три тисячі сімсот девяності три гривень 88 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 (паспорт серії КМ№530667, виданий Біляївським РВ Одеської області 21.03.2008 року) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, 8) суму сплаченого судового збору у розмірі 1 762, 00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст.354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.02.2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.