Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 127/2-458/2011

провадження № 61-35780св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Мегабанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 липня 2017 року у складі колегії суддів: Марчук В. С., Луценка В. В., Панасюка О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2010 року публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 10 416,99 доларів США, що еквівалентно 82 555,68 грн, та 92 14,53 грн штрафу; звернути стягнення на предмет застави за договором застави - автомобіль IRAN-KHODRO, модель SAMANTA LX 1/6, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан - В, рік випуску 2007, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ «Мегабанк».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 вересня 2007 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 36-0ШВ/2007, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 16 400,00 доларів США зі сплатою 11 % річних.

25 листопада 2009 року між банокм та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою змінено додаток № 1 до кредитного договору - графік погашення кредиту, а 27 листопада 2009 року - додаткову угоду № 2 про підвищення розміру сплати процентів за кредит з 11 % до 16 %.

На забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банківською установою та ОСОБА_1 укладений договір застави майна від 05 вересня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_1 передав у заставу ПАТ «Мегабанк» автомобіль IRAN-KHODRO, модель SAMANTA LX 1/6, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан - В, рік випуску 2007, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , придбаний за кредитні кошти.

Крім того, 06 вересня 2007 року на забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань станом на 02 червня 2010 року утворився борг на загальну суму 10 416,99 доларів США, еквівалент 82 555, 68 грн, та 9 214,53 грн штрафу.

11 травня 2010 року та 03 червня 2010 року відповідачам направлено повідомлення щодо погашення заборгованості за кредитним договором, які залишились без реагування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду Вінницької області у складі судді Овсюк Є. М. від 11 квітня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість у розмірі 10 416,99 доларів США, що еквівалентно 82 555,68 грн, та штраф 9 214,53 грн.

Звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль IRAN-KHODRO, модель SAMANTA LX 1/6, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий седан - В, рік випуску 2007, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом продажу ПАТ «Мегабанк» у порядку передбаченому, договором застави та Законом України «Про заставу», з правом укладання від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ПАТ «Мегабанк» усіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: з правом зняття вказаних транспортного засобу з обліку в органах ДАІ України, отримання дублікатів реєстраційних документів, здійснення будь-яких платежів за продавця), необхідних для здійснення такого продажу, а кошти від реалізації направити для погашення заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута з нього та поручителя. Окрім того, суд звернув стягнення на заставлене майно.

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 31 липня 2017 року заочне рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 11 квітня 2011 року скасовано в частині задоволення вимоги про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» на предмет застави за договором застави та в цій частині ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ПАТ «Мегабанк» про звернення стягнення на предмет застави за договором застави майна від 05 вересня 2007 року № 36-01ПВ2007-з відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що банк має право звернутися до суду за захистом своїх прав за кредитним договором одночасно шляхом вимоги про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави лише при умові, що позичальник є відмінною особою від заставодавця, а у даному випадку - це одна і та ж особа ОСОБА_1 , тому суд не вправі був задовольняти цю позовну вимогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ПАТ «Мегабанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави, в іншій частині рішення не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору в частині вимог про звернення стягнення на предмет застави.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Витребувано з Ленінського районного суду Вінницької області зазначену справу.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 127/2-458/2011передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 05 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» (правонаступником якого є ПАТ «Мегабанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №36-01ПВ/2007, за умовами якого останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 16 400,00 доларів США з терміном повернення до 04 вересня 2013 року та виплатою 11 % річних.

25 та 27 листопада 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди № № 1, 2 до кредитного договору, згідно з якими змінено додаток № 1 до кредитного договору та підвищено розмір сплати процентів з 11% до 16%.

На забезпечення зобов`язань за кредитним договором 05 вересня 2007 року між банківською установою та ОСОБА_1 укладено договір застави майна № 36-01ПВ2007-з, за умовами якого в заставу банку передано автомобіль IRAN-KHODRO, модель SAMANTA LX 1/6, рік випуску 2007, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Крім того, кредитний договір забезпечений порукою відповідно до укладеного з ОСОБА_2 договору поруки від 06 вересня 2007 року.

Відповідно до пункту 3.1 договору поруки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед позивачем за виконання умов кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 02 червня 2010 року утворилася заборгованість у розмірі 10 466,99 дол. США, еквівалент 82 555,68 грн, а також нараховано штрафи на суму 9 214,53 грн.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та зміни рішення апеляційного суду в оскарженій частині.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Наведені правові норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Частиною першою статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до пункту 3.1 частини 3 договору застави від 05 вересня 2007 року заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання чи неналежного виконання заставодавцем умов кредитного та/або цього договорів.

Пункт 3.2 договору містить застереження про позасудове задоволення вимог заставодержателя.

Так, згідно підпункту 3.2.1 договору застави заставодержатель має право на власний розсуд обрати будь-який із передбачених позасудових способів звернення стягнення на предмет застави, зокрема продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Розглядаючи позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу в порядку, передбаченому договором застави від 05 вересня 2007 року, в рахунок погашення боргових зобов`язань, суд апеляційної інстанції помилково залишив без уваги те, що такий спосіб звернення стягнення на заставне майно сторони договору застави визначили як позасудовий, у зв`язку із чим указані вимоги позову ПАТ «Мегабанк» у судовому порядку задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Мегабанк» про звернення стягнення на предмет застави, однак з мотивів, наведених вище.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України установлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, зміни рішення апеляційного суду у мотивувальній частині оскарженої частини з викладенням її у редакції цієї постанови, та залишення його без змін в іншій оскарженій частині.

Керуючись статтями 410, 412, 416, 417, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 липня 2017 року в частині позову публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення апеляційного суду Вінницької області від 31 липня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков