Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 359/4329/16-ц

провадження № 61-14004св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал»,

заінтересовані особи - головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Микитин Оксана Степанівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року у складі судді: Борця Є. О. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Олійника В. І., Лівінського С. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» (далі - ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал») звернулося зі скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С., що полягають у накладенні арешту на все майно боржника та цінні папери, а також в оголошенні заборони на відчуження його майна.

Скарга мотивована тим, що у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 44024400 з виконання виконавчого листа № 359/4768/13-ц, виданого 22 січня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 177 000 гривень та витрат на оплату судового збору у розмірі 3 555,70 грн.

12 березня 2016 року головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С. винесла постанову про накладення арешту на все майно боржника у межах сум стягнення у загальному розмірі 1 180 555,70 грн: 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя» вартістю 715 087,30 грн, 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 3 339 600 грн, 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб» вартістю 5 250 100 грн, 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 118 920 грн та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції»; про заборону ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» здійснювати відчуження його майна у межах сум стягнення.

Однак цінні папери не належать боржнику. Арешт на його майно накладався раніше, неодноразово оголошувалась заборона на його відчуження. Головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С. керувалась документами, отриманими щонайменш за 7 місяців до накладення арешту, які не підтверджують право на цінні папери. Ці обставини свідчать про те, що постанова була винесена з численними порушеннями Закону України «Про виконавче провадження».

ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» просило:

визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С., що полягають в накладенні арешту на все майно боржника та цінні папери, та в оголошенні заборони на відчуження його майна;

скасувати винесену державним виконавцем постанову про вжиття цих заходів.

Короткий зміст ухвал судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року, скаргу ТОВ «Компанія з управління активами та адмініструванню недержавних пенсійних фондів «Фінансова компанія «Партнер-Капітал» задоволено частково.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С., що полягають у накладенні арешту на 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд», 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд» та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках пайових венчурних інвестиційних фондів недиверсифікованого виду закритого типу «Інвестбудпартнер», «Інвестиційні ініціативи» та «Відкриті інвестиції».

Постанову, винесену 12 березня 2016 року головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С . у ході виконавчого провадження № 44024400, скасовано у частині накладення арешту на 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд», 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «Холдингова компанія «Київінвестбуд» та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках пайових венчурних інвестиційних фондів недиверсифікованого виду закритого типу «Інвестбудпартнер», «Інвестиційні ініціативи» та «Відкриті інвестиції».

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С. безпідставно наклала арешт на 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд», 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд», що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції», оскільки ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» не є власником вказаних цінних паперів і ці обставини встановлені ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року. Крім того ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» є лише емітентом, а не власником інвестиційних сертифікатів, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції». Власниками цих цінних паперів є учасники перелічених пайових венчурних інвестиційних фондів, а боржник лише здійснює управління цими фондами.

Оскільки державний виконавець наклала арешт на майно ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» та оголосила заборону на його відчуження лише у межах сум стягнення в загальному розмірі 1 180 555,70 грн, що не суперечить частині шостій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», то підстави для визнання протиправними дій державного виконавця, що полягають у накладенні арешту на все майно боржника та оголошенні заборони на його відчуження у межах сум стягнення, відсутні. Крім того скасування арешту на все майно ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» та скасування заборони на його відчуження призведе до невиправданої затримки виконання рішення суду на шкоду ОСОБА_1 , що свідчитиме про порушення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у частині задоволених вимог скарги, а ухвалу суду апеляційної інстанції повністю та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що преюдиційність обставин не має абсолютного значення, оскільки може бути спростована належними та допустимим доказами в іншій справі. Зазначає, що при постановленні ухвалам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року суди не досліджували докази, які є предметом дослідження у цій справі, зокрема судом не досліджувалася розшифровка статей балансу від 12 червня 2015 року станом на 31 березня 2015 року, яка підтверджує факт обліку інвестиційних сертифікатів на рахунках ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал». Вказує, що розшифровка статей балансу від 12 червня 2015 року станом на 31 березня 2015 року підтверджує, що інвестиційні сертифікати перебувають у довгострокових фінансових інвестиціях ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал», а також те, що ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» є дебітором перед ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал», тому висновки судів про те, що боржник є лише емітентом, а не власником зазначених цінних паперів є помилковим.

ОСОБА_1 вказує, що єдиним документом, який може підтвердити або спростувати право власності на цінні папери є виписка з рахунку в цінних паперах депонента надана депозитарною установою, проте цей документ не був наданих боржником, а стягувач має перешкоди щодо його отримання, оскільки інформація, що міститься у ньому має режим з обмеженим доступом. Проте суди не витребували зазначений документ у депозитарної установи.

Оскільки ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» не є власником цінних паперів, на які накладено арешт, то права та інтереси боржника не є порушеними, тоді як власник із позовом про зняття арешту не звертався.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 44024400 з виконання виконавчого листа № 359/4768/13-ц, виданого 22 січня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 177 000 грн та витрат на оплату судового збору у розмірі 3 555,70 грн.

12 березня 2016 року головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С. винесла постанову про накладення арешту на все майно боржника у межах сум стягнення у загальному розмірі 1 180 555,70 грн: у тому числі, на 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя» вартістю 715 087,30 грн, 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 3 339 600 грн, 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб» вартістю 5 250 100 грн, 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» вартістю 118 920 грн та інвестиційні сертифікати, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції»; про заборону ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» здійснювати відчуження його майна у межах сум стягнення.

Згідно копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд», 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб» та 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд» не належать ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал».

Суди встановили, що ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» є лише емітентом, а не власником інвестиційних сертифікатів, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції». Власниками цих цінних паперів є учасники перелічених пайових венчурних інвестиційних фондів. Боржник лише здійснює управління цими фондами.

З копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року суди встановили, що цінні папери на які накладено арешт головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С., а саме: 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд», 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд», що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції», не належать ПАТ «Землетрансугіддя», ТОВ «ХК «Київінвестбуд», ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», ТОВ «ХК «Київінвестбуд», ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер - Капітал».

При залишенні ухвали суду першої інстанції без змін апеляційний суд вважав, що головний державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Микитин О. С. безпідставно наклала арешт на 2 860 349 простих іменних акцій ПАТ «Землетрансугіддя», 55 660 цільових іменних облігацій ТОВ «ХК «Київінвестбуд», 262 505 цільових іменних облігацій ТОВ «Волиньзовнішторгхліб», 2 цільові іменні облігації ТОВ «ХК «Київінвестбуд», що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції», оскільки ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» не є власником вказаних цінних паперів і ці обставини встановлені ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2015 року та від 23 листопада 2015 року. Крім того ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» є лише емітентом, а не власником інвестиційних сертифікатів, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції». Власниками цих цінних паперів є учасники перелічених пайових венчурних інвестиційних фондів, а боржник лише здійснює управління цими фондами.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

У частині першій статті 8 Закону України «Про депозитарну систему України» (у редакції, чинній на момент розгляду скарги) підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі. Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Згідно частини четвертої статті 10, частини першої статті 137 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами) суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов`язаний витребувати такі докази.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ОСОБА_1 у суді першої інстанції зверталася із клопотанням про витребування доказів у порядку статті 137 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами), у якому просила надати виписку з рахунків у цінних паперах, наданою депозитарною установою про належність спірних інвестиційних сертифікатів ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції» (а. с. 165). Проте ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 серпня 2016 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 20 липня 2016 року у ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» була витребувана інформація про фінансовий та бухгалтерський облік інвестиційних сертифікатів, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції», і у такий спосіб у встановленому порядку було забезпечено право представника стягувача ОСОБА_4 на отримання доказів.

Разом із тим суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 , окрім інформації про фінансовий та бухгалтерський облік інвестиційних сертифікатів у пункті 2 клопотання також просила надати виписку з рахунків у цінних паперах, наданою депозитарною установою про належність спірних інвестиційних сертифікатів ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції» (а. с. 165). Проте суд першої інстанції цю вимогу клопотання про витребування по суті не розглянув. При цьому при частковому задоволенні скарги суд першої інстанції зазначив, що єдиним документом, який підтверджує право на цінні папери, є виписка з рахунку в цінних паперах. Ця обставина свідчить про те, що копії квитанцій, фінансових звітів, балансів, свідоцтв, листів ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» та НКЦПФР є неналежними та недопустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції на вказані порушення не звернув увагу, хоча ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначала про необґрунтованість відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів (а. с. 201-202).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про інститути спільного інвестування» бухгалтерський та податковий облік операцій і результатів діяльності із спільного інвестування, які проводяться компанією з управління активами через пайовий фонд, здійснюється компанією з управління активами окремо від обліку операцій та результатів її господарської діяльності та обліку операцій і результатів діяльності інших інститутів спільного інвестування, активи яких перебувають в її управлінні.

Зазначаючи про те, що ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» є лише емітентом, а не власником інвестиційних сертифікатів, що знаходяться на рахунках ПВІФ НВЗТ «Інвестбудпартнер», ПВІФ НВЗТ «Інвестиційні ініціативи» та ПВІФ НВЗТ «Відкриті інвестиції», і власниками цих цінних паперів є учасники перелічених пайових венчурних інвестиційних фондів, а боржник лише здійснює управління цими фондами, суди не встановили правової підстави, на якій здійснюється управління, а також чи здійснюється окремий бухгалтерський та податковий облік операцій і результатів діяльності із спільного інвестування.

У частині першій статті 383 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Звертаючись зі скаргою, ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» вказувало, що арештовані цінні папери не є власністю боржника. Проте суди не встановили, які ж права ТОВ «КУА та АНПФ «ФК «Партнер-Капітал» порушені у зв`язку із накладенням арешту на цінні папери, які йому не належать.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року скасувати.

Передати справу № 359/4329/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Київської області від 08 листопада 2016 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков