Номер провадження 2/754/5546/19 Справа №754/9167/18
10 вересня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Таран Н.Г.
секретаря судового засідання Раєвського П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Погребська сільська рада Броварського району Київської області, про стягнення збитку, спричиненого рибному господарству України,
Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, в особі начальника Мухіна В.М., звернулося до суду із позовом і просить стягнути солідарно із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 4233,00 грн., яку необхідно сплатити на користь Погребської сільської ради Броварського району Київської області та стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області судові витрати в розмірі 1762,00 грн.
Ухвалою суду від 24.05.2019 року прийнято вищевказану справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, надав заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що останній просить розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі.
Відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлись, причини неявки суду не повідомляли, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином, шляхом направлення процесуальних документів за вказаною позивачем адресою, яка є місцем їх реєстрації, при цьому поштова кореспонденція була повернута без вручення з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Погребська сільська рада Броварського району Київської області в судове засіданні свого представника не направила, про час та місце розгляду справи судом повідомлялась завчасно та належним чином.
Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо адреси сторони судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Положеннями частини 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи викладені вище обставини та думку представника позивача, Деснянським районним судом м. Києва 10.09.2019 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, без участі відповідачів на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що постановою Броварського міськрайонного суду міста Києва від 22.11.2017 року по справі №361/6836/17 встановлено, що 06.10.2017 року близько 23 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 перебуваючи на річці Десна, що в межах с. Погреби Броварського району Київської області, за допомогою гумового човна здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову - сіткою з жилки,при цьому виловив рибу цінних видів загальною вагою 19 кг, а саме: судак - 2 шт., лящ - 4 шт.,карась - 18 шт., щука - 1 шт., синець - 17 шт., краснопірка - 2 шт., плоскирка - 2 шт., підуст - 2 шт., плітка - 2 шт., чим заподіяв збитки місцевому бюджету в сумі 4233,00 грн. Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ».
Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Постановою Броварського міськрайонного суду міста Києва від 22.11.2017 року по справі № 361/6841/17 встановлено, що 06.10.2017 року близько 23 год. 50 хв. гр. ОСОБА_2 перебуваючи на річці Десна, що в межах с. Погреби Броварського району Київської області, за допомогою гумового човна здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову - сіткою з жилки, при цьому виловив рибу цінних видів загальною вагою 19 кг, а саме: судак - 2 шт., лящ - 4 шт., карась - 18 шт., щука - 1 шт., синець - 17 шт.. краснопірка - 2 шт., плоскирка - 2 шт., підуст - 2 шт., плітка - 2 шт., чим заподіяв збитки місцевому бюджету в сумі 4233,00 грн. Своїми діями ОСОБА_2 грубо порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ».
Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.
При винесенні зазначених постанов судом не вирішувалось питання відшкодування майнової шкоди, оскільки відповідний орган мав довести заподіяння винними діями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнової шкоди громадянинові, підприємству, установі чи організації в порядку цивільного судочинства.
За положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
За положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі належать до об`єктів тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону.
Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об"єктів тваринного світу громадянам, у випадках передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.
Згідно зі ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати.
Пунктом 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», ч.ч. 4, 5 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно- правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону, в зв"язку з чим підприємства, установи, організації та громадяни зобов"язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Крім того, статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Положенням ч. 3 ст. 40 КУпАП передбачено, що питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства.
За правилами ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно розрахунку матеріальної шкоди, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нанесено збитків рибному господарству України на суму 4233,00 грн. Розрахунок матеріальної шкоди було проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».
Згідно з вимогами ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Пунктом 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №895 від 30 вересня 2015 року, передбачено, що Державне агентство рибного господарства України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства.
Згідно з Положенням про Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області, затвердженим наказом Державного агентства рибного господарства України №229 від 15 липня 2016 року, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується.
Встановлено, що повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на місто Київ та Київську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством. Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності.
Відповідно до ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.
Згідно з ч.1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси) є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких від імені Українського народу здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку Погребська сільська рада Броварського району Київської області). Одночасно дані природні ресурси є власністю Українського народу.
Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність в Управління Державного агентства рибного господарства у місті Києві та Київській області правових підстав для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідачів як осіб, які заподіяли збитків рибному господарству України та територіальній громаді Погребської сільської ради Броварського району Київської області.
Тобто, стягнення шкоди, завданої забороненим виловом риби, на користь територіальної громади, де знаходиться відповідний об`єкт водного фонду та на територію якого поширюються повноваження відповідного рибоохоронного патруля, не суперечить вимогам чинного законодавства.
Крім того, суд враховує, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 10 січня 2019 року у справі № 541/307/17 визнав законною можливість стягнення спричиненої незаконним виловом риби шкоди на користь місцевої ради за відповідним позовом Державної екологічної інспекції.
Таким чином, природні ресурси, які незаконно добуті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на річці Десна, що в межах с. Погреби Броварського району Київської області є майном територіальної громади Погребської сільської ради Броварського району Київської області, на користь якої підлягає відшкодуванню майнова шкода, завдана відповідачами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору, а саме: Київським рибоохоронним патрулем було направлено ОСОБА_1 лист від 28.03.2018 року № 7-19/2113-18 та ОСОБА_2 лист від 11.04.2018 № 7-19/2541-18 з проханням добровільно відшкодувати суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.
Листи щодо досудового врегулювання спору, адресовані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повернуті позивачу у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.
Отже, у добровільному порядку шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у розмірі 4233,00 грн. відповідачами не відшкодовано, а тому вимоги позовної заяви підлягають до задоволення у повному обсязі.
За правилами ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Враховуючи, що вилов риби забороненими знаряддями лову було здійснено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно, то майнова шкода заподіяна внаслідок незаконного добування водних біоресурсів повинна бути відшкодована відповідачами солідарно.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 сплачений судовий збір відшкодовується також за рахунок відповідачів на користь позивача.
Керуючись ст. 1166 ЦК України, Законами України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», на підставі ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 82, 128, 130, 141, 223, 263-265, 274, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Погребська сільська рада Броварського району Київської області, про стягнення збитку, спричиненого рибному господарству України - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Суддя: Н.Г. Таран