Справа № 766/908/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Рєпа А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" заборгованість за договором кредиту№Ф060498П від 24.05.2006 р. в розмірі 314497,72 грн.

Позивач посилається на те, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено №Ф060498П від 24.05.2006 р., за яким було надано кредит у розмірі 32000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом 12% річних у строк до 23.03.2018 р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №02-23-Ф060498П-1040 від 24.05.2006 р. Тому відповідачі є солідарними боржниками по відношенню до позивача й поручитель повинен відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Кредитор свої зобов'язання виконав за кредитним договором, однак станом на 22.12.2015 р. заборгованість відповідачів згідно кредитного договору №Ф060498П від 24.05.2006 р. складає 314497,72 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 236216,32 грн., за відсотками - 39240,31 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 27195,67 грн., а також пені по - 11845,41 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2018 року призначено підготовче судове засідання та розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Відповідачами були подані відзиви, за якими вони просили відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, за якою просив справу розглянути за його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд встановив, що 24.05.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, було укладено договором кредиту №Ф060498П, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту.

Договір укладено відповідно до вимог ст.203 ЦК України та в силу ст.204 ЦК України, є правомірним. Проте, відповідач належним чином умови договору не виконує, сума заборгованості станом на 22.12.2015 р. заборгованість відповідачів згідно кредитного договору №Ф060498П від 24.05.2006 р. складає 314497,72 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 236216,32 грн., за відсотками - 39240,31 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 27195,67 грн., а також пені по відсоткам - 11845,41 грн., що підтверджується долученим до матеріалів справи квитанціями про часткову оплату кредитної заборгованості, розрахунком заборгованості та випискою по розрахунковому рахунку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно умов п.1.1.2. кредитного договору №Ф060498П погашення кредиту здійснюється 10 числа місяця наступного за місяцем, передбаченому у графіку, та в останній день користування кредитом - 23 березня 2018 року.

Згідно пункту 4.5. кредитного договору №Ф060498Пу разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п.3.3.7., 3.3.8. цього договору, протягом більше , ніж 60 календарних днів , строк кредитування кредитом вважається таким, що сплив та , відповідно, позичальник зобов'язаний протягом 1 робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що останній платіж по погашення заборгованості за договором кредиту відповідачем ОСОБА_1 здійснено 11 серпня 2014 р. на суму 334,00 дол. США. Отже, зобов'язання із виконання договору не виконуються з 10 вересня 2014 р., строк вимоги до поручителя, відповідача у даній справі, сплинув протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - 11 березня 2015 р., оскільки до цього часу після перебігу 61 дня прострочення у позивача виникло право пред'явлення відповідної вимоги як до позичальника, так і до поручителя про дострокове повернення кредитних коштів шляхом звернення з відповідною письмовою вимогою або безпосередньо із позовом до суду. Досудове врегулювання спору між сторонами не відбувалося.

Такою є правова позиція , що викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 2-1283/11 від 21.03.2018 р.Суд зробив висновок, що ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора та суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не має права.

Позивач звернувся до суду із даним позовом 12 квітня 2016 р. Відповідно до положень частини 4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з поручителя кредитної заборгованості в сумі 314497,72 грн., поза межами шестимісячного строку дії поруки у зв'язку із припиненням договору поруки, необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідачі заявили про застосування наслідків пропуску строку спеціальної позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 12.04.2016 р., просили відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку спеціальної позовної давності щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту, а також пені по відсоткам.

До спірних правовідносин необхідно застосувати правила про спеціальну позовну давність, яка становить 1 рік відповідно до п.1 ч.1 ст. 258 ЦК України. Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому є підстави частково відмовити у задоволенні позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача пені нарахованої з 22.12.2014 р. по 11.04.2015 р. за несвоєчасне повернення кредиту - 4244,89 грн., а також пені по відсоткам - 1499,78 грн. у зв'язку з пропуском строку спеціальної позовної давності.

Крім того, відповідач ОСОБА_1, посилаючись на тяжке матеріальне становище просив суд зменшити розмір неустойки по пені з несвоєчасне повернення кредиту, а також по відсоткам до 100,00 грн.

Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Право суду вирішувати питання про зменшення розміру пені згідно із ч.3 ст.551 ЦК України підтверджено правовою позицією Верховного Суду України (справа №6-100цс14).

Суд з врахуванням положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, вважає розмір даної вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені за несвоєчасне повернення кредиту - 27195,67 грн., а також пені по відсоткам - 11845,41 грн. підлягає частковому задоволенню. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за прострочені зобов'язання, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту зменшити до 13597,83 грн., а пеню по відсоткам - до 5922,70 грн. і саме дану суму стягнути з відповідача, як пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1 за порушення ним зобов'язань по поверненню кредиту та процентів за його користування необхідно стягнути заборгованість по кредиту станом на 22.12.2015 р. згідно кредитного договору №Ф060498Пвід 24.05.2006 р. назагальну суму 294977,16 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 236216,32 грн., за відсотками - 39240,31 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 13597,83 грн., а також пені по відсоткам - 5922,70 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. Позов задоволено частково на 294977,16 грн. (93,7%), отже, судовий збір слід стягнути в розмірі 4424,65 грн.

Керуючись ст.ст.6 - 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.3, 203, 204, 258, 267, 526, 527, 530, 533, 551, 559, 616, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором кредиту №Ф060498П від 24.05.2006 року в розмірі 294977,16грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4424,65грн.

В решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 08.02.2019 року.

Суддя В.Е. Дорошинська