Справа № 756/1101/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7542/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарях Кибукевич О.Є., Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 травня 2016 року, ухваленого у складі судді Великохацької В.В., у справі №756/1101/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 15 серпня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 79 593,00 доларів США із кінцевим терміном повернення заборгованості 14 серпня 2032 року. Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 189229,90 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 28 грудня 2015 року еквівалентно 4 378 304,17 грн., яка складається із заборгованості із сплати кредиту (основного боргу) у сумі 76 108,70 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно 1 760 963,98 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 68 005,81 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно 1 573 483,41 грн., заборгованості із сплати пені за прострочення термінів сплати кредиту у розмірі 8643,52 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно 199989,24 грн., заборгованості із сплати пені за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у розмірі 36 471,88 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно 843 867,53 грн. та судовий збір у сумі 65 674,56 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 травня 2016 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» порушило вимоги ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» щодо надання йому шістдесяти календарних днів для усунення порушень за споживчим кредитом, оскільки вимога про усунення порушень кредитного договору датована 15 грудня 2015 року, а позовна заява подана до суду 22 січня 2016 року, тобто на 38 день з дня датування вимоги. Звертаючись із позовом, ПАТ «Укрсоцбанк» не було наведено належних розрахунків. Вважає, що надані позивачем довідка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Суми пені були розраховані у доларах США, що суперечить вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору. З наданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити точну суму заборгованості, за якою минули строки позовної давності, ані з тексту оскаржуваного рішення, ані з матеріалів справи неможливо встановити період нарахування пені. Також, зазначає, що позивачем було пропущено строки позовної давності при зверненні із даним позовом. Перебіг строку позовної давності розпочався з направлення першої вимоги, тобто з 03 травня 2010 року, а сплив 03 травня 2013 року, тоді як позивач звернувся з позовом лише у січні 2016 року. При цьому, під час розгляду справи в суді першої інстанції він не мав процесуальної можливості подати докази та клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Юрченко В.Я. був присутній в судових засіданнях 18 червня 2019 року та 06 серпня 2019 року, проте пояснень по суті справи не надавав, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення,заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №380/1089/07-Ж, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 79 593,00 доларів США зі сплатою 12,45% процентів річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 14 серпня 2032 року. Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів в порядку та у розмірах, визначених договором та графіком погашення заборгованості (т. 1, а.с. 19-22).

Підпунктами 3.3.7., 3.3.8. вказаного кредитного договору передбачено обов`язок позичальника своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, визначеного в п.1.1.1. цього договору.

Згідно з п. 4.2. кредитного договору у разі прострочення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 проценту від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов`язань за цим договором.

Згідно п. 4.3. договору у разі невиконання/неналежного виконання позичальником вимог будь-якого із п.п.3.3.2. - 3.3.16. договору, позичальник зобов`язаний, на вимогу кредитора, сплатити кредитору штраф у розмірі 10 процентів від суми кредиту, визначеної в п.1.1.1. цього договору, за кожний випадок.

У зв`язку з порушенням умов договору ПАТ «Укрсоцбанк» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень зобов`язань № 08.305-186/22412 від 15 грудня 2015 року (а.с. 23).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк», та стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №380/1089/07-Ж від 15 серпня 2007 року, яка відповідно до наданих ним розрахунків становить 189 229,90 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно 4 378 304,17 грн., що складається із заборгованості зі сплати кредиту у сумі 76 108,70 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно1 760 963,98 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 68 005,81 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно1 573 483,41 грн., заборгованості зі сплати пені за прострочення термінів сплати кредиту у сумі 8 643,52 долари США, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно199 989,24 грн., заборгованості зі сплати пені за прострочення термінів сплати процентів за користування кредитом у сумі 36 471,88 долар, що згідно з офіційним курсом НБУ на 28 грудня 2015 року еквівалентно843 867,53 грн., стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у сумі 65 674,56 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як було встановлено, ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором №380/1089/07-Ж від 15 серпня 2007 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вимог ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №380/1089/07-Ж від 15 серпня 2007 року.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення ПАТ «Укрсоцбанк» вимоги ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» щодо надання йому шістдесяти календарних днів для усунення порушень за споживчим кредитом, оскільки такі посилання не відповідають матеріалам справи.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо невідповідності вимогам закону наданих банком розрахунків.

ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань та, що зазначений позивачем розмір заборгованості не відповідає дійсності, а також не надав власних розрахунків.

Разом з тим, колегія вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо пропуску ПАТ «Укрсоцбанк» строків позовної давності при зверненні із даним позовом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Тобто, заява про застосування позовної давності має бути подана до винесення судом рішення.

ОСОБА_1 не звертався із заявою про застосування позовної давності до суду першої інстанції до ухвалення рішення, відповідна заява була подана лише до апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив врахувати, що у справі судом першої інстанції ухвалено заочне рішення, він не отримував судових повісток про виклик в судове засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки, які направлялися на адресу ОСОБА_1 не були вручені. Адресовані йому поштові відправлення повернулися до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ст. 76 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, не вважається належним повідомленням про розгляд справи.

Не повідомивши відповідача належним чином про час і місце розгляду справи, суд першої інстанції фактично позбавив відповідачаправа на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

В постанові від 17 квітня 2018 року в справі №200/11343/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення заяви цього відповідача про застосування позовної давності апеляційним судом, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Таким чином, заява про застосування позовної давності підлягає вирішенню апеляційним судом.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

Момент настання строку виконання боржником зобов`язання визначений кредитним договором шляхом сплати щомісячних платежів.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно наданого ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором №380/1089/07-Ж від 15 серпня 2007 року, останній платіж на виконання умов договору ОСОБА_1 було здійснено 19 грудня 2008 року (т. 1, а.с. 8).

Також, в кредитному договорі може бути встановлено настання у позичальника обов`язку достроково повернути кредит в повному обсязі у зв`язку з невиконанням будь-яких зобов`язань, встановлених договором. В такому разі початок відліку позовної давності для позивача має відраховуватися з моменту настання у позичальника зобов`язання достроково повернути кредит у повному обсязі.

При цьому, слід виходити з умов кредитного договору.

Згідно з пунктами 4.5., 7.4. кредитного договору сторони визначили, що у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов`язків визначених в п.п. 3.3.7., 3.3.8. договору, протягом більш, як 60 календарних днів, та/або перевищення сумою простроченої заборгованості більш ніж однієї виплати за цим договором, яка перевищує 5 % суми кредиту за п. 1.1. договору позичальник зобов`язаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання повідомлення з вимогою кредитора про повернення заборгованості за цим договором, повернути кредитору в повному обсязі заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору, в тому числі кредит, проценти за користування кредитом, комісії, неустойку (пеню, штраф), передбачені цим договором, а також інші витрати кредитора, що пов`язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання/неналежного виконання позичальником обов`язків за цим договором.

Отже, сторони кредитних правовідносин дійшли згоди щодо зміни строку виконання основного зобов`язання. Дані умови договору є результатом домовленості сторін, а тому, є обов`язковими до врахування.

До апеляційної скарги ОСОБА_3 було додано копію листа АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», № 08.4-10/96-1727 від 29 березня 2010 року (т. 1, а.с. 170-172).

Колегія суддів приймає копію вказаного листа відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, оскільки, як було зазначено, ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, а отже був позбавлений можливості скористатись своїми правами щодо надання доказів у суді першої інстанції.

Відповідно до копії вказаного листа АКБСР «Укрсоцбанк» пред`явив ОСОБА_3 вимогу про усунення порушень зобов`язань, та зазначило, що заборгованість за кредитним договором станом на 24 березня 2010 року становить 89 543,80 доларів США та 16 803,82 грн.

Зазначений розмір заборгованості включив в себе як строкову так і просточену заборгованість.

Вказаний лист № 08.4-10/96-1727 від 29 березня 2010 року було направлено на адресу ОСОБА_3 01 квітня 2010 року (т.1, а.с. 163).

ПАТ «Укрсоцбанк» не спростувало факту направлення ОСОБА_3 вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та не довело, що таким чином, банк просив погасити лише прострочену заборгованість.

Відтак, враховуючи умови кредитного договору у ОСОБА_3 з 01 травня 2010 року виникло зобов`язання повернути кредитору в повному обсязі заборгованість за цим договором (строкову та прострочену), а також погасити вимоги кредитора, що випливають з цього договору. ПАТ «Укрсоцбанк» набуло право звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Проте, позовна заява була подана до суду лише 22 січня 2016 року, тобто зі спливом встановленого ст. 257 ЦПК України строку позовної давності.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст. 266 ЦК України).

Таким чином, оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом за захистом свого порушеного права зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно, заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 травня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 10 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року

Суддя-доповідач

Судді