Провадження №22-ц/812/1368/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 вересня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засідання цивільну справу № 487/3298/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення, яке постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Щербини Сергія Вікторовича о 12 годині 00 хвилин у приміщенні цього суду 13 лютого 2018 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позов мотивований тим, що з 2000 року по 2013 рік він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 . народилася донька ОСОБА_4 , яка після розірвання шлюбу з відповідачкою залишилася проживати з батьком.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2012 р. з ОСОБА_2 на його користь стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 15 серпня 2012 р. Внаслідок невиконання відповідачкою рішення суду утворилася заборгованість по сплаті аліментів у сумі 31 625 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь неустойку за прострочення сплати аліментів, яка за його розрахунками за період з 15 серпня 2012 р. по червень 2017 р. складає 282 116 грн. 16 коп.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 15 серпня 2012 р. по 01 червня 2017 р. у розмірі 10 307 грн. 31 коп. В іншій частині позовних вимог відмовив. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що неналежне виконання ОСОБА_2 обов`язку зі сплати аліментів є підставою для нарахування та стягнення з відповідачки пені за прострочення сплати аліментів. Суд не погодився з наданим позивачем розрахунком пені, пославшись на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, відповідно до якої з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з викладеної правової позиції, та розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, суд дійшов висновку, що розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 15 серпня 2012 р. по 01 червня 2017 р. складає 10 307 грн. 31 коп.

ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вказане рішення, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено строки виготовлення повного тексту судового рішення; судом не стягнута індексація стягнутих аліментів, помилково суд стягнув пеню лише за один місяць, не застосувавши положення ст. 549 ЦК України. Розрахунок пені, зроблений судом не відповідає вимогам закону щодо правил розрахунку пені, а саме - врахуванню підлягає уся кількість днів прострочки, а не один місяць.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Як встановив суд і таке вбачається з матеріалів справи, з 2000 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2013 р. шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 550 грн. щомісяця з подальшою індексацію відповідно до закону, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 серпня 2012 р. до повноліття дитини.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2017 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн., але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня пред`явлення позову та до досягнення повноліття дитини.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія № НОМЕР_1 ОСОБА_2 12 липня 2019 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Свої зобов`язання по сплаті аліментів відповідач не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданого державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 15 серпня 2012 р. по 01 липня 2017 р. складає 34 038 грн. 87 коп.

Зазначені розрахунки відповідачем не оскаржувались та є чинними.

З приводу ухилення ОСОБА_2 від сплати встановлених рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2012 р. коштів на утримання дитини за заявою ОСОБА_1 було порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.164 КК України та внесене до ЄРДР 30 квітня 2013 р. за №0002373.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України ( у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, тобто на час виникнення заборгованості по аліментам) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, судам необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач була обізнана про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинна була прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В суді апеляційної інстанції відповідач, яка не брала участь у розгляді справи в суді першої інстанції, посилалась на відсутність своєї вини в утворенні заборгованості по аліментам, а також на наявність обставин, які утруднювали сплату аліментів. Так, відповідачка вказувала на наявність спорів, ініційованих в суді позивачем, які призвели до позбавлення її житла, перешкод з боку позивача у спілкуванні з донькою. Також позивачка зазначала, що у 2015 р. надала державному виконавцю заяву про відрахування аліментів із заробітної плати та копію трудового договору, укладеного з ОСОБА_7 (а.с. 199, 200), тобто повідомила про своє місце роботи і вважала, що після цього мають стягуватись аліменти із заробітної плати.

Між тим, надані ОСОБА_2 докази не підтверджують неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від неї причин, зокрема, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банком.

При цьому ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язана сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) мати несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

На підтвердження своїх доводів позивач надала заяву від 14 грудня 2015 р. до Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції про відрахування аліментів із заробітної плати, копію трудового договору, укладеного з ОСОБА_7 15 квітня 2013 р. (а.с. 199, 200).

Між тим, надані відповідачкою докази підтверджують, що вона була обізнана зі змістом рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання дитини, про відкрите на виконання цього рішення виконавче провадження, знала про свій обов`язок з їх сплати та мала можливість їх сплачувати.

Більш того, в суді апеляційної інстанції пояснила, що отримуючи заробітну плату, вона розуміла, що відрахування аліментів не відбувається, але будь-яких заходів щодо сплати аліментів та погашення заборгованості не вчиняла, проявив байдужість до виконання обов`язку з утримання доньки.

За такого колегія суддів приходить до висновку про наявність вини платника аліментів в утворенні заборгованості і за такого про наявність підстав для стягнення з відповідачки пені.

Колегія суддів вважає, що саме такий висновок відповідає інтересам дитини сторін.

Однак, колегія суддів не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром пені.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 р. у справі № 333/6020/16-ц.

У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 р. у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 р. у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 р. у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 р. у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 р. у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення слати аліментів.

Таким чином суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що неустойка (пеня) за один місяць рахується як заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Також слід звернути увагу, що виходячи зі змісту позовної заяви, в якій є посилання на лист Міністерства соціальної політики України від 15 грудня 2016 р. № 1107/0/66-16/16 «Щодо індексації грошових доходів населення» (далі - Лист), розрахунку заборгованості з пені, пояснень позивача в суді апеляційної інстанції, вбачається, що розрахунок пені позивачем був здійснений з урахуванням проіндексованого розміру аліментів, починаючи з жовтня 2016 р.

Так, в силу ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Законом України від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» (далі - Закон від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII, який набрав чинності з 01 червня 2016 р. у Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» до об`єктів індексації грошових доходів віднесений розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (стаття 2 Закону), а індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів (ч. 7 ст. 5 Закону).

Індексація грошових доходів проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 (із змінами) (далі - Порядок).

Пунктом 11 Порядку визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до пункту 2 Порядку індексації підлягає, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Право на індексацію відбувається, коли індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком, перевищить поріг індексації, який із січня 2016 року встановлено у розмірі 103 %.

Згідно з пунктом 6 Порядку індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Індексація таких аліментів проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Пунктом 104 Порядку визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Як роз`яснено у Листі, оскільки розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, було призначено у даній справі до червня 2016 р. (набрання чинності Законом від 17 травня 2016 р. N 1368-VIII), тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації цих аліментів здійснюється з червня 2016 р. Уперше приріст індексу споживчих цін наростаючим підсумком перевищив поріг індексації з червня 2016 р. відбувся у жовтні 2016 р. і становив за цей період 104,2 %. Отже, право на індексацію згідно з пунктом 11 Порядку відбулося у грудні 2016 р. на індекс 4,2%. Право на аналогічну індексацію аліментів (на індекс 4,2%) виникло у січні і лютому 2017 р., у період з березня по травень 2017 р. розмір аліментів слід індексувати на розмір індексу 8,2%.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів вважає, що розрахунок пені слід провести наступним чином.

За 2012 рік:

за серпень 283,87 х 1% х 1734 дні = 4922,31 грн.;

за вересень 550,00 х 1% х 1704 дні = 9372 грн.;

за жовтень 550,00 х 1% х 1673 дні = 9201,5 грн.;

за листопад 550,00 х 1% х 1643 дні = 9036,5 грн.;

за грудень 550,00 х 1% х 1612 днів = 8866 грн.

За 2013 рік:

за січень 550,00 грн. х 1% х 1581 день = 8695,5 грн.

за лютий 550,00 х 1% х 1553 дні = 8541,5 грн.;

за березень 550,00 х 1% х 1523 днів = 8376,5 грн.;

за квітень 550,00 х 1% х 1492 дні = 8206 грн.;

за травень 550,00 х 1% х 1461 день = 8035,5 грн.;

за червень 550,00 х 1% х 1431 день = 7870,5 грн.;

за липень 550,00 х 1% х 1400 днів = 7700 грн.;

за серпень 550,00 х 1% х 1369 днів = 7529,5 грн.;

за вересень 550,00 х 1% х 1339 день = 7364,5 грн.;

за жовтень 550,00 х 1% х 1308 днів = 7194 грн.;

за листопад 550,00 х 1% х 1278 днів = 7029 грн.;

за грудень 550,00 х 1% х 1247 днів = 6858,5 грн.

За 2014 рік:

за січень 550,00 грн. х 1% х 1216 днів = 6688 грн.

за лютий 550,00 х 1% х 1188 днів = 6534грн.;

за березень 550,00 х 1% х 1157 днів = 6363,5 грн.;

за квітень 550,00 х 1% х 1127 днів = 6198,5 грн.;

за травень 550,00 х 1% х 1096 днів = 6028 грн.;

за червень 550,00 х 1% х 1066 днів = 5863 грн.;

за липень 550,00 х 1% х 1035 днів = 5692,5 грн.;

за серпень 550,00 х 1% х 1004 дні = 5522 грн.;

за вересень 550,00 х 1% х 974 дні = 5357 грн.;

за жовтень 550,00 х 1% х 943 дні = 5186,5 грн.;

за листопад 550,00 х 1% х 913 днів = 5021,5 грн.;

за грудень 550,00 х 1% х 882 дні = 4851 грн.

За 2015 рік:

за січень 550,00 грн. х 1% х 851 день = 4680,5 грн.

за лютий 550,00 х 1% х 823 дні = 4526,5 грн.;

за березень 550,00 х 1% х 792 дні = 4356 грн.;

за квітень 550,00 х 1% х 762 дні = 4191 грн.;

за травень 550,00 х 1% х 731 день = 4020,5 грн.;

за червень 550,00 х 1% х 701 день = 3855,5 грн.;

за липень 550,00 х 1% х 670 днів = 3685 грн.;

за серпень 550,00 х 1% х 639 днів = 3514,5 грн.;

за вересень 550,00 х 1% х 609 днів = 3349,5 грн.;

за жовтень 550,00 х 1% х 578 днів = 3179 грн.;

за листопад 550,00 х 1% х 548 днів = 3014 грн.;

за грудень 550,00 х 1% х 517 днів = 2843,5 грн.

За 2016 рік:

за січень 550,00 грн. х 1% х 486 днів = 2673 грн.

за лютий 550,00 х 1% х 457 днів = 2513,5 грн.;

за березень 550,00 х 1% х 426 днів = 2343 грн.;

за квітень 550,00 х 1% х 396 днів = 2178 грн.;

за травень 550,00 х 1% х 365 днів = 2007,5 грн.;

за червень 550,00 х 1% х 335 днів = 1842,5 грн.;

за липень 550,00 х 1% х 304 дні = 1672 грн.;

за серпень 550,00 х 1% х 273 дні = 1501,5грн.;

за вересень 550,00 х 1% х 243 дні = 1336,5 грн.;

за жовтень 550,00 х 1% х 212 днів = 1166 грн.;

за листопад 550,00 х 1% х 182 дні = 1001 грн.;

за грудень 550,00 х 1,042 (індекс споживчих цін) х 1% х 151 день = 865,38 грн.

За 2017 рік

за січень 550,00 х 1,042 (індекс споживчих цін)х 1% х 120 днів = 687,72 грн.

за лютий 550,00 х 1,042 (індекс споживчих цін) х 1% х 93 дні = 532,98грн.;

за березень 550,00 х 1,082 (індекс споживчих цін) х 1% х 62 дні = 368,96 грн.;

за квітень 550,00 х 1,082 (індекс споживчих цін) х 1% х 32 дні = 190,43 грн.;

за травень 550,00 х 1,082 (індекс споживчих цін) х 1% х 1 днів = 5,95 грн.

За такого сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 15 серпня 2012 р. по 01 червня 2017 р. з урахуванням індексації складає 272 206 грн. 19 коп.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду підлягає зміні, необхідно відповідно змінити і розподіл судових витрат, здійснений судом першої інстанції.

При зверненні до суду позивач був звільнений від спати судового збору (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

За такого з відповідачки належить стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, виходячи зі ставок судового збору, встановлених підпунктами 1,6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме - 6 815 грн. 15 коп. (2 726 грн.06 коп. за вирішення спору в суді першої інстанції та 4089 грн. 09 коп. за вирішення спору в суді апеляційної інстанції).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_3 , який зареєстрований: АДРЕСА_2 , 272 206 грн. 19 коп. пені за прострочення сплати аліментів за період з 15 серпня 2012 року по 01 червня 2017 року з урахуванням індексації.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави 6 815 грн. 15 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_________________________________

Повний текст постанови складений 16 вересня 2019 року