ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1367/18 Номер провадження 22-ц/814/2349/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Абрамова П.С., Дряниці Ю.В.

за участю секретаря Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 травня 2019 року, ухвалене суддею Должко С.Р., повний текст рішення складено 30 травня 2019 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Човно-Федоровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка", Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поважними причини пропуску позовної давності та визнання права на земельну частку (пай).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду з позовом до Човно-Федоровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, в якому, з урахуванням поданих у квітні 2019 року уточнень, просив визнати поважними причини пропуску позовної давності звернення до суду з вимогами про захист свого цивільного права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк».

Визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 6,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк».

Зобов`язати Зіньківську районну державну адміністрацію Полтавської області видати на ім`я ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» Зіньківського району Полтавської області з розмірі 6,50 в умовних кадастрових гектарах.

Зобов`язати Човно-Федорівську сільську раду Зіньківського району Полтавської області виділити в натурі (на місцевості) земельну ділянку, яка відповідає розміру 6,50 в умовних кадастрових гектарах, із не розпайованих земель колективної власності реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» на території Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Човно-Федоровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "ім. Довженка", Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання поважними причини пропуску позовної давності та визнання права на земельну частку (пай) відмовлено.

З рішенням місцевого суду не погодився позивач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача адвокат Омельченко М.О., посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, прохає скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1

Вважає, що суд неправильно обрахував строк позовної давності та прийшов до неправильних висновків про відмову в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Представництво його інтересів у суді апеляційної інстанції забезпечені представником ОСОБА_2 .

Човно-Федорівська сільська рада Зіньківського району свого представника до апеляційного суду не направила. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. 06.09.2019 р. надійшла заява про розгляд справи у відсутність Човно-Федорівської сільської ради.

Зіньківська районна державна адміністрація, ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та Відділ Держгеокадастру у Полтавській області також до суду представників не направили, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Їх неявка не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 працював в колгоспі «Маяк» Зіньківського району Полтавської області, в тому числі і після реорганізації його в колективне сільськогосподарське підприємство «Маяк» Зіньківського району Полтавської області, з квітня 1987 року по липень 1999 року.

У трудовій книжці колгоспника, виписаній на ім`я ОСОБА_1 за № 1037 від 13.02.1980 року, значиться запис про прийняття його в члени колгоспу «Маяк» Зіньківського району Полтавської області, протокол № 8 від 8.04.1987 року, рішення правління колгоспу, а 15.01.1997 року виключений з членів «Маяк», без поважної причини, протокол № 1 від 29.01.1997 року, голова КСП ОСОБА_3 ( а.с.10-11).

Згідно фотокопій аркушів трудової книжки колгоспника на ім`я ОСОБА_1 , які додано до позовної заяви, в даті запису від 02.01.1998 року вказано, що відомості додано за 1997 рік, працював різноробочим, пророблено 181,5 людиноднів за рік, а встановлений мінімум трудоднів 260, далі стоїть відмітка без поважних причин та запис, що 15.01.1997 року виключений з членів «Маяк», далі працював з 1998 року в даному КСП у 1998-2000 роках (а.с.11).

За даними архівної довідки №113 від 8.11.2012 року, ОСОБА_1 прийнято в члени колгоспу «Маяк» з 1 квітня 1987 року, протокол №8 від 08.04.1987 року. Виключений з членів колгоспу «Маяк» з 31 липня 1999 року (Протокол №9 від 31.07.1999 року) (а.с.12).

У протоколі № 7 загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Маяк» від 28 грудня 2009 року зазначено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Маяк» реорганізовано, припинено діяльність шляхом приєднання до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» (а.с. 15).

Виробничий підрозділ «Агро-Маяк» Зіньківського району Полтавської області ТОВ «АФ ім. Довженка» являється правонаступником ТОВ «Агро-Маяк», протокол № 7 від 28.12.2009 року рішення загальних зборів учасників ТОВ «Агро-Маяк»; ТОВ «Агро-Маяк» являється правонаступником СБК «Маяк», протокол № 40 від 29.12.2006 року рішення правління СБК «Маяк»; СБК «Маяк» являється правонаступником КСП «Маяк», протокол № 54 від 26.04.2000 року рішення правління КСП «Маяк»; КСП «Маяк» являється правонаступником колгоспу «Маяк», протокол № 4 від 25.11.1992 року загальних зборів колгоспників.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивач мав право на земельну частку (пай), так як на день виготовлення Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 6 від 18.12.1995 року він був членом КСП «Маяк», проте не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до вказаного акту. Між тим, звернувшись з даним позовом у вересні 2018 року, пропустив строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-ІУ, право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_1 був членом КСП «Маяк» та мав право на земельну частку (пай). Проте, до списків на отримання земельної частки (паю) внесений не був. До суду з позовом ОСОБА_1 звернувся лише у вересні 2018 року, тобто через 23 роки після того, як відбулося розпаювання земель колишнього колгоспу КСП «Маяк» та передано 18.12.1995 р. правонаступнику СБК «Маяк» Державний акт на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст.71 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст.76 ЦК УРСР).

Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦК УPCP, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Як вказано у Прикінцевих та перехідних положеннях ЦК України (в редакції 2003 року), правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 6 передбачено застосування його правил про позовну давність до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно пояснень представника позивача, ОСОБА_1 . догадувався про те, що його не включено до списків КСП «Маяк». Між тим, вважає, що про порушення права на отримання земельної частки (паю) йому стало відомо лише перед зверненням до суду.

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку таким поясненням представника позивача, та прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 не могло бути невідомо про не включення до даного списку, так як під час його складання та передачі 18.12.1995 року КСП «Маяк» вказаного Державного акту позивач був членом даного підприємства.

Крім того, під час розпаювання земель колективної власності сільськогосподарських підприємств, що здійснювалося в масштабах держави на виконання Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», проводилися заходи, спрямовані на роз`яснення порядку і мети розпаювання, зокрема, надавалася інформація у засобах масової інформації, у колективних сільськогосподарських підприємствах проводилися загальні збори їх членів щодо питань розпаювання землі, обговорення і затвердження списків членів КСП.

Станом на дату звільнення 01.01.2000 року ОСОБА_1 було достовірно відомо про порушення його права та не включення до списку осіб, який додано до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 6 від 18.12.1995 року.

Між тим, за його захистом у встановлений законом трирічний строк він не звернувся. Отже, пропустив строк позовної давності, який сплив 01.01.2003 року, що є підставою для застосування правил про позовну давність ЦК України в редакції 1963 року.

Оскільки строк пред`явлення позову, встановлений законодавством, що діяло раніше, сплив до набрання чинності ЦК України (в редакції 16.01.2003р.), районний суд прийшов до вірного висновку про те, що правила цього Кодексу про позовну давність до даного позову не застосовуються.

Доводи представника позивача ОСОБА_1 про те, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, належними і допустимими доказами не підтверджені.

Жодних дій, спрямованих на поновлення свого порушеного права протягом трирічного строку від дня, коли йому стало відомо про порушення свого права, позивач не вчинив.

До Човно-Федорівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області із Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області із заявами про включення його до списку осіб для отримання права на земельну частку пай позивач не звертався.

Доказів про те, що позивач працював в КСП «Маяк» та був членом колгоспу до 2004 року, матеріали справи не містять.

З наданої позивачем медичної документації вбачається, що він хворіє з 2005 року (а.с.21).

Доказів на підтвердження того, що хвороба позивача виникла до 2005 року, та що саме через неї він був позбавлений права на звернення до суду за захистом порушених прав, також позивачем та його представником не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку позовної давності не можуть бути визнані поважними, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, вірних висновків місцевого суду не спростовують, належними і допустимими доказами не підтверджені.

Рішення місцевого суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та скасуванню з наведених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 травня 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді П.С.Абрамов

Ю.В.Дряниця