ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/921/19 Справа № 196/188/18 Суддя у 1-й інстанції - Зубій А.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" на ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області про відкриття провадження у справі від 26 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Україна" про визнання правочину недійсним (а.с.2-5).

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Україна" про визнання правочину недійсним (а.с.26-27).

В апеляційній скарзі ТОВ "Україна" просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю (а.с. 30-35).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд виходив із того, що справа підсудна Царичанському районному суду Дніпропетровської області.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Проте, відповідно до правил виключної підсудності, що закріплені в ч.1 ст. 30 ЦПК України, позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати недійною додаткову угоду від 31 грудня 2014 року до договору оренди земельної ділянки від 11 жовтня 2010 року. Зазначена земельна ділянка площею 3,5994 га розташована на території Бабайківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЛ № 069822 від 05.10.2010 року.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст.181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що позивачем заявлені вимоги про визнання недійною додаткової угоди стосовно земельної ділянки, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про відкриття провадження у справі не порушено правил виключної підсудності.

Тому єдиний довід апеляційної скарги щодо підсудності справи за місцем знаходження відповідача, як юридичної особи,не приймається, оскільки в даному випадку, має місце виключна підсудність справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування суду першої інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Україна" - залишити без задоволення.

Ухвалу Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: