ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року

м.Суми

Справа №592/8227/18

Номер провадження 22-ц/816/643/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2018 року в складі судді Костенка В.Г., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 27 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт невиконання посадових обов'язків лікарем санітарно-епідеміологічної станції Ковпаківського району м. Суми ОСОБА_2 14 квітня 1983 року при повідомленні про факт погіршення стану здоров'я ОСОБА_1 - варника рідкого скла цеху № 2, яке виникло під час виконання шкідливих умов роботи, пов'язаної з виробництвом рідкого скла з карбамідом без належних засобів захисту верхніх дихальних шляхів на Сумському державному чавуноливарному заводі «Центролит».

Свої вимоги мотивував тим, що він з 1978 року до 21 квітня 1983 року працював варником рідкого скла в цеху № 2 на Сумському чавуноливарному заводі «Центролит». Робота була пов'язана з шкідливими умовами праці. З 01 лютого 1983 була змінена технологія виготовлення рідкого скла, був введений високотоксичний компонент - аміак, з яким контактував при виконанні трудових обов'язків. Дієвих засобів захисту від токсичних випарів аміаку на заводі не було. 14 квітня 1983 звернувся до фельдшера заводу у зв'язку з поганим самопочуттям. Фельдшер звернулася до санепідемстанції Ковпаківського району м. Суми для розслідування скарги. Нагляд за дотриманням охорони праці на заводі «Центролит» на той час було покладено на санітарного лікаря ОСОБА_2, яким при перевірці не було виявлено перевищення норм аміаку, що не відповідало дійсності. Вказував, що відповідач, при виконанні своїх посадових обов'язків, приховав факт отруєння працівника, фальсифікував санітарно-гігієнічну характеристику умов праці, оскільки за період 1978-1983 року вніс неправдиві дані.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову, оскільки ним було доведено, що відповідач не виконав своїх посадових обов'язків, не провів розслідування його скарг про погіршення стану здоров'я та вніс неправдиві дані в документи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 17 квітня 1978 року до 21 квітня 1983 року ОСОБА_1 працював варником рідкого скла в цеху № 2 на Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» (а.с. 7-8).

У березні 1985 року за № 188 Ковпаківською районною санітарно-епідеміологічною станцією м. Суми було складено санітарно-гігієнічну характеристику умов праці ОСОБА_1 - варника рідкого скла в цеху № 2 на Сумському чавуноливарному заводі «Центролит» за період з 1978 до 1983 роки, за якою умови праці відповідають встановленим нормам (а.с. 29-31).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено про порушення його прав заявленим відповідачем.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком місцевого суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Як передбачено ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно зі ст. ст. 43, 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», для розгляду справ про страхові виплати до фонду подається акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть.

Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім'ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Фонд може затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Статтею 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначений виключний перелік підстав, за наявності яких фонд відмовляє у страхових виплатах і наданні соціальних послуг. Зокрема, фонд відмовляє у страхових виплатах, якщо мали місце:

1) навмисні дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання приписів та обмежень лікаря) потерпілого, спрямовані на створення умов для настання страхового випадку;

2) подання роботодавцем, іншими органами, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілим фонду свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок;

3) вчинення застрахованим умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку.

Фонд відмовляє у виплатах і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов'язаним з виробництвом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Підставами позовних вимог ОСОБА_1 є встановлення юридичного факту невиконання посадових обов'язків лікарем санітарно-епідеміологічної станції Ковпаківського району м. Суми ОСОБА_2, який, як вважає позивач, приховав факт його отруєння, фальсифікував санітарно-гігієнічну характеристику умов праці шляхом внесення неправдивих даних.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - це неправильно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права. Встановлення судом юридичного факту невиконання особою посадових обов'язків діючим Цивільним процесуальним законодавством України не передбачено.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку із недоведеністю позивачем про порушення його прав заявленим відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через неправильне застосування норм матеріального права, підлягає зміні з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у позові з інших правових підстав.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 листопада 2018 року змінити в частині мотивів відмови у позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко