Справа № 504/4219/18
провадження № 2/504/1611/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог: Сичавська сільська рада Лиманського району Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог: Сичавська сільська рада Лиманського району Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій зазначив, що відповідач по справі зареєстрований в житловому будинку, який належить позивачу на праві власності, але фактично не проживає в ньому. Комунальні послуги відповідач не сплачує. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва №9 про право приватної власності на жилий будинок від 02.04.2001 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 28.02.2001 року №11, ОСОБА_1 належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого на підставі рішення Сичавської сільської ради №63 від 25.03.1994 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,250га. розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №61.

Відповідно до довідки Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області від 25.09.2018 року №456 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту від 12.11.2018 року, складеного депутатами Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_3 не проживає п`ять років за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386,391 Цивільного кодексу України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 Цивільного кодексу України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку(квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, таким чином виникнення права членів сім`ї власника будинку(квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

У відповідності до положень норм статей 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. ( ст.391 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки позивачем надано достатньо доказів, які б дозволили дійти обґрунтованого висновку про те, що відповідач дійсно без поважних причин не проживає у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 141, 259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, ч. 2 ст.405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог: Сичавська сільська рада Лиманського району Одеської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити порядок виконання рішення таким чином, що це рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров