Дата документу 30.01.2019 Справа № 335/7855/17
Запорізький апеляційний суд
ЄУН 335/7855/17Головуючий у 1-й інстанції Калюжна В.В.
Пр. № 22-ц/807/231/19Суддя-доповідач Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі :

головуючого судді (судді-доповідача) Воробйової І.А.

суддів Бєлки В.Ю., Онищенка Е.А.

секретар: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року у складі судді Калюжної В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення по Дніпровському району Запорізької міської ради, про визнання дій по нарахуванню завищених комунальних платежів такими, що порушують права і законні інтереси, зобов'язання зробити перерахунок нарахованих платежів з 01 серпня 2013 року у відповідності до закону та кількості зареєстрованих осіб та у наступному нараховувати платежі згідно із законом, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У липня 2017 року ОСОБА_2 із урахуванням уточненням позовних вимог, звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати дії по нарахуванню завищених комунальних платежів такими, що порушують права і законні інтереси; зобов'язання зробити перерахунок нарахованих платежів з 01 серпня 2013 року по теперішній час у відповідності до закону та кількості зареєстрованих осіб, та у наступному нараховувати платежі згідно із законом, стягнення моральної шкоди у сумі 29000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що з 2000 року позивач звільнений з військової служби, має пільгу згідно п. 5 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про що надав відповідні документи усім комунальним підприємствам Запоріжжя. В квартирі, де мешкає позивач зареєстровано дві особи, проте відповідач невірно здійснює нарахування пільги та розраховує об'єм газу - на трьох осіб. Крім того, в період з 01.08.2013 року по 01.08.2016 року відповідач незаконно зняв пільгу по оплаті комунальних платежів. Позивач також зазначив, що є інвалідом ІІ групи та вказане тривале порушення закону Відповідачем спричинило моральну шкоду, яку позивач оцінює в 29000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 просив рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що позивач є споживачем газу за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору № 72579 про надання населенню послуг з газопостачання від 24.07.2008 року

Позивач з 2000 року звільнений з військової служби, який став інвалідом під час проходження військової служби.

Відповідно до п.5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захисту військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством. Особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за встановлення і користування квартирним телефоном. Пільги, передбачені абзацом першим цього пункту, надаються військовослужбовцям і членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ № 117 від 29.01.2003 року затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

Відповідно до п.3 Положення, до повноважень структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах рад належить: організація збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечення її автоматизованого використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведення обліку пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків.

В Єдиному державному реєстрі осіб, які мають право на пільги ОСОБА_2 зареєстрований як військовослужбовець СБУ на пенсії, пенсіонер за віком, інвалід загального захворювання 2 групи та має право на 50 % знижку на житлово - комунальні послуги.

В зв'язку з тим, що лише в червні 2016 року Дніпровський УПСЗН повідомив ТОВ «Запоріжгаззбут» про право позивача на пільгу, позивачу було здійснено перерахунок на суму 90,43 грн.

Оскільки на адресу відповідача до червня 2016 року від Дніпровського УПСЗН не надходило відомостей щодо надання ОСОБА_2 пільг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання дій ПАТ «Запоріжгаз» по нарахуванню завищених комунальних платежів такими, що порушують права і законні інтереси та зобов'язання зробити перерахунок нарахованих платежів з 01 серпня 2013 року по липень 2016 року з урахуванням 50% пільги.

Доводи скаржника щодо відсутності договору на постачання газу з ТОВ «Запоріжгазбут» є необґрунтованими.

ТОВ «Запоріжгаззбут» з 1 липня 2015 року є постачальником природного газу зі спеціальними обов'язками постачання на території Запорізької області.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової Форми договору.

Як встановлено п. 1.2 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за№ 1386/27831, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 та є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Відповідно до п. 1.3 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641,642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом 2015 - 2017 років здійснював оплату за поставлений природний газ, згідно наданих ТОВ «Запоріжгаз збут» рахунків, що підтверджує споживання природного газу, а отже договір вважається укладеним.

Твердження апелянта стосовно безпідставно нарахованих боргових зобов'язань за спожитий природний газ на трьох мешканців є необґрунтованими.

Відповідно до реєстру КП ЦУИТ в лютому 2017 року було повідомлено ТОВ «Запоріжгаз Збут» про зміну складу сім'ї Позивача з двох мешканців на трьох.

Вподальшому, в липні 2017 року, згідно з наданою до абонентного відділу ТОВ «Запоріжгаз Збут» довідкою про склад сім'ї позивача, виявлено помилку в кількості осіб при нарахуванні оплати за спожитий природний газ.

На підставі зазначеної довідки про склад сім'ї, виправлені помилкові дані КП ЦУИТ та було здійснено перерахунок ОСОБА_2 на суму 30, 27 грн.(а.с.115-116).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно роз'яснень, викладених Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що до відносин які склалися між сторонами не застосовується стягнення моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вбачає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст..ст. 89 ЦПК країни, повної всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову,

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.. ст.. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий: Судді: