справа № 489/5076/19
провадження №2/489/2244/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 вересня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу

встановив:

ОСОБА_2 З.П ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд поновити її на роботі, зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату їй надбавки за високі досягнення у праці, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з врахуванням суми відновлення нарахування їй надбавки за високі досягнення у праці, стягнути на її користь понесені нею витрати на первинну допомогу та моральну шкоду.

Із змісту позовної заяви вбачається, що судовий збір позивачем не сплачено, так як вона вважає, що від його сплати вона звільнена на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 3 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, встановлені Законом України «Про судовий збір» пільги щодо звільнення від сплати судового збору поширюються лише на позовні вимоги про стягнення заробітної плати та поновлення позивача на роботі. Всі інші вимоги, пов`язані з трудовим спором, підлягають оплаті судовим збором.

Такий правовий висновок відповідає постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Із позову вбачається, що позивачем заявлено, окрім вимоги про поновлення на роботі (немайнова вимога), дві вимоги майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди) та одну немайнового характеру (зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити їй надбавку за високі досягнення у праці).

За вимогами частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичної особи позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто на 2019 рік становить 768,40 грн. (1921 х 0,4).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичної особи позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, залежно від ціни позову, мінімальний розмір судового збору за вимогу майнового характеру для фізичної особи становить 768,40 грн. (1921 х 0,4).

Наведених вимог Закону України «Про судовий збір» позивач не виконала та не надала доказів оплати судовим збором позовних вимог про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, а також вимоги про зобов`язання відповідача відновити надбавку.

Крім того, позивачем просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу не вказавши його розмір та не надала до позову відповідного розрахунку, тим самим не визначила ціни позову, що вказує на недотримання позивачем пункту 3 частини 3 статті 175 ЦПК України, а також не надає можливість визначити розмір судового збору, який підлягає сплаті за вказану вимогу майнового характеру, з врахуванням судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Оскільки обов`язок щодо сплати судового збору за вчинення відповідної процесуальної дії лежить на стороні, яка ініціює вчинення такої дії, відповідно позивачу необхідно сплати судовий збір та надати суду документ, що підтверджує його сплату (768,40 грн. за вимогу немайнового характеру та визначивши ціну позову і виходячи з неї за вимогу майнового характеру).

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, враховуючи вказані недоліки, позовна заява підлягає залишенню без руху з встановленням позивачу строку для усунення недоліків, а саме зазначення ціни позову та надання доказів сплати судового збору.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївського міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Надати позивачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити, що відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява в частині стягнення моральної шкоди не підлягатиме розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Коваленко