СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12716/19

пр. № 2/759/5554/19

19 вересня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря судових засідань Маляренко М.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та пені,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу та пені, та просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 17.04.2019 в розмірі 6 800 000, 00 грн та пеню за прострочення повернення суми позики в розмірі 1 904 000, 00 грн, а також, суму судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.04.2019 року між позивачем а відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 6 800 000, 00 грн, що підтверджується розпискою власноручно написаною відповідачем. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався повернути позику готівкою в строк до 17.06.2019, а у разі недотримання повернення суми позики, зобов`язувався сплатити пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення. Станом на день подачі позовної заяви відповідачем борг не повернуто, чим порушено виконання свого зобов`язання. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.07.2019 відкрито по справі провадження, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 37).

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2019 було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. При цьому, підготовче судове засідання відбувалось за участі відповідача, якій було повідомлено про дату, час і місце проведення судового розгляду (а.с.39-41).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, надав на огляд суду оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов не подав. З огляду на викладене, керуючись вимогами ч.3 ст. 233 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності відповідача, повідомленого належним чином, який не з`явився до суду без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.04.2019 позивач ОСОБА_2 передав, а відповідач ОСОБА_3 отримала грошові кошти в борг в розмірі 6 800 000, 00 грн. Відповідач зобов`язалась повернути готівкою в строк до 17 червня 2019 року. Вказані обставини підтверджуються договором позики від 17.04.2019 та розпискою від 17.04.2019 (а.с.8-10).

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».

Таким чином, суд прийшов до висновку, про встановлення факту передачі грошей від позивача відповідачу 17.04.2019.

Водночас, відповідач суму боргу в строки обумовлені договором не повернув.

Матеріали справи містять письмові звернення до відповідача від позивача та його представника з проханням повернути грошові кошти (а.с. 19, 20).

В підготовчому судовому засіданні, відповідач також визнала, що грошові кошти не повернула, водночас, не відмовляється від їх повернення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням викладеного, оскільки судовим розглядом встановлено, що відповідач свої зобов`язання повернути кошти позивачу в термін визначений договором позики, а саме в строк до 17.06.2019, не виконала, права позивача підлягають захисту, тому позовні вимоги в частині стягнення суми боргу, підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідно до умов договору позики від 17.04.2019, сторони передбачили, що у разі недотримання повернення суми позики відповідач зобов`язався сплатити позивачу пеню в розмірі одного відсотка від суми за кожен день прострочення (п.2.3 Договору).

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно, оскільки відповідач не виконав зобов`язання за договором та не повернув кошти, умовами договору передбачено нарахування пені, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 1 904 000, 00 грн, нараховану за період з 18.06.2019 по 15.07.2019.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню повністю.

До пред`явлення зазначеного позову, відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 09.07.2019, було застосовано заходи забезпечення позову, зокрема, накладено арешт на житловий будинок загальною площею 704,2 кв.м., житлова площа 152,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер :02:007:5089) та земельну ділянку площею 0,3021 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, кадастровий номер :02:007:5089), що зареєстровані на праві власності за ОСОБА_3 (а.с. 30).

З огляду на викладене, з урахуванням положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України, суд роз`яснює, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотань про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат у вигляді судового збору та витрат на професійну правову допомогу, слід зазначити, що в підготовчому судовому засіданні представник позивача зазначив що докази на підтвердження остаточного розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити будуть надані в подальшому, в порядку, визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.

З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 9 605, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280,281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 ) про стягнення боргу та пені - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , борг в сумі 6 800 000 (шість мільйонів вісімсот тисяч) гривень 00 копійок, пеню в сумі 1 904 000 (один мільйон дев`ятсот чотири тисячі) гривень 00 копійок та судовий збір в сумі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Святошинський районний суд міста Києва.

Повний текст судового рішення виготовлений 23.09.2019.

Суддя Ю.В. Войтенко