У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2019 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря судових засідань - Чехун Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання про відновлення втраченого судового провадження по справі № 765/2104/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 25.06.2019 року копії матеріалів касаційного провадження № 61-24099ск18 у справі № 765/2104/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлені до Київського апеляційного суду з метою визначення місцевого загального суду у порядку ст. 12 Закону України від 15.04.2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для вирішення питання про відновлення втраченого провадження.

Касаційним цивільним судом Верховного Суду встановлено, що у грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду апеляційної інстанції. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 22.01.2014 року касаційне провадження в зазначеній справі відкрито, з Нахімовського районного суду м. Севастополя витребувано цивільну справу № 765/2104/13-ц. Станом на 25.06.2019 року через тимчасову окупацію частини території України цивільна справа на адресу суду касаційної інстанції не недійшла, що унеможливлює її розгляд у касаційному порядку Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територію Автономної Республіки Крим визнано тимчасово окупованою територією. З огляду на обставини, за яких територія Автономної Республіки Крим законодавчо визнана тимчасово окупованою територією України, а також зважаючи на тривалий термін ненадходження витребуваної справи до суду касаційної інстанції, є підстави вважати, що судове провадження у зазначеній справі втрачене.

Отже, для касаційного перегляду ухваленого у справі рішення по суті спору відновлення втраченого судового провадження є обов`язковим, а тому здійснити касаційний перегляд постановленої ухвали Апеляційного суду міста Севастополя від 25.11.2013 року тимчасово є неможливим до відновлення такого провадження у порядку, чітко визначеному ЦПК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17.07.2019 року Деснянському районному суду м. Києва визначено підсудність вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження по справі № 765/2104/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2019 року вказану заяву передано для розгляду судді Панченко О.М.

Ухвалою судді від 31.07.2019 року відкрито провадження в справі по розгляду питання про відновлення втраченого провадження по справі № 765/2104/13-ц.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що у квітні 2013 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним вище позовом.

Заочним рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 23.05.2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №SET8RX04830084 від 20.01.2007 року в розмірі 22 435,27 грн, вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 25.11.2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Заочне рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 23.05.2013 року залишено без змін.

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.01.2014 року касаційне провадження в зазначеній справі відкрито, з Нахімовського районного суду м. Севастополя витребувано цивільну справу № 765/2104/13-ц. Вимоги зазначеної ухвали суду касаційної інстанції в частині витребування цивільної справи не виконано, незважаючи на численні нагадування, у зв`язку з тимчасовою окупацією частини території України. Тому справа до суду касаційної інстанції не надходила.

Касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду.

Станом на 25.06.2019 року цивільна справа № 765/2104/13-ц до Верховного Суду не надходила, що унеможливлює розгляд касаційної скарги, у зв`язку з чим Верховним Судом направлено до Київського апеляційного суду копії матеріалів касаційного провадження № 61-24099ск18 у справі № 765/2104/13-ц для визначення територіальної підсудності місцевого суду для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.07.2019 року Деснянському районному суду м. Києва визначено підсудність розгляду питання про відновлення втраченого провадження у справі.

Підставою ініціювання Верховним Судом питання щодо відновлення втраченого судового провадження є вирішення цивільної справи (касаційної скарги), ефективний захист порушених, оспорюваних прав та інтересів учасників справи, оскільки витребування матеріалів судової справи для розгляду касаційної скарги є неможливим, у зв`язку з їх перебуванням на території України, що окупована Російською Федерацією.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру судових рішень заочне рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 23.05.2013 року справа №765/2104/13-ц, провадження 2/765/1398/13 та ухвала Апеляційного суду м. Севастополя від 25.11.2013 року справа № 765/2104/13-ц (22ц-797/2820/2013р.) містяться в даному реєстрі, наявність якого перевірено шляхом повного доступу до вказаного реєстру.

У зв`язку із тимчасовою окупацією АР Крим та м. Севастополя є обґрунтовані підстави вважати, що можливість доступу до даної цивільної справи - втрачена.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997 р., заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб (ст. 2 вказаного Закону).

Згідно положень ст. 3 наведеного Закону, тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі або за ініціативою суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність зібраних доказів для відновлення втраченого судового провадження виключно в частині заочного рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 23.05.2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Севастополя від 25.11.2013 року.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 353, 488-495 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 765/2104/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 23 травня 2013 року по справі № 765/2104/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - у наступній редакції:

«23.05.2013

справа №765/2104/13-ц

провадження 2/765/1398/13

Категорія 26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2013 року Нахімовський районний суд м. Севастополя в складі:

головуючого судді - Лемешко А.С.,

при секретарі - Сергєєвій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 59958,78 грн. Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по повному та своєчасному погашенню кредиту за кредитним договором №SET8RX04830084 від 20.01.2007 р., через що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 59958,78 грн., а саме 2159,18 грн. - заборгованість за кредитом, 16454,94 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 821,15 грн. - заборгованість з комісії, 37192,14 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також штрафи передбачені п.5.3 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. штраф фіксована частина, 2831,37 грн. штраф процентна складова, а також судові витрати повязані з розглядом справи. Вказана заборгованість до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив, своїх заперечень до позову не надав.

У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання, враховуючи думку позивача, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, визнаючи наявні матеріали про права і взаємовідносини сторін достатніми, суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася у зв`язку з неявкою осіб, що приймають участь у справі згідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши їм належну правову оцінку, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» (Банк) на підставі кредитного договору №SET8RX04830084 від 20.01.2007 року надав ОСОБА_1 у користування кредитні кошти в розмірі 3046,80 грн. на термін до 20.01.2008 року.

Позивач посилається на те, що відповідач, порушуючи умови кредитного договору, виконувала обов`язки по кредитному договору неналежним чином, в результаті чого виникла заборгованість та що стало підставою для звернення Банку з відповідним позовом до суду про стягнення з відповідача 59958,78 грн., а саме: 2159,18 грн. - заборгованість за кредитом, 16454,94 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 821,15 грн. - заборгованість з комісії, 37192,14 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також штрафи передбачені п.5.3 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. штраф фіксована частина, 2831,37 грн. штраф процентна складова, а також судові витрати.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідач відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України не представив доказів повної та своєчасної оплати заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та розрахунку заборгованості позивач у своєму позові просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду (ст. 549 ЦК України), за одне й те саме порушення (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку що до відповідача може бути застосований лише один вид відповідальності у вигляді пені.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України та керуючись приписами ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, які передбачають можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає необхідним зменшити розмір пені до 3000 гривень.

Враховуючи встановлені обставини та положення вищенаведених норм законодавства, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 22435,27 гривень, яка складається з: 2159,18 гривень - заборгованість за кредитом, 16454,94 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом, 821,15 гривень - заборгованість з комісії, 3000 гривень - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Відповідно до ст.ст. 84,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 229,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 224,509,526,530,536,549,629,1048, 1055 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,57,60,84,88,130,174,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором №SET8RX04830084 від 20.01.2007 року в розмірі 22435,27 гривень, судовий збір в сумі 229,40 гривень, а всього 22664 гривень 67 копійок.

В решті вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-ти денний строк з моменту проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Нахімовського районного

суду м. Севастополя А.С. Лемешко».

Вважати встановленим зміст відновленої ухвали Апеляційного суду м. Севастополя від 25 листопада 2013 року по справі № 765/2104/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - у наступній редакції:

«25.11.2013

Апеляційний суд міста Севастополя

Справа № 22ц-797/2820/2013р. Головуючий у першій

Категорія 27 інстанції Лемешко А.С.

Доповідач у апеляційній

інстанції Птіціна В.І.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2013 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Севастополя в складі:

головуючого судді - Птіціної В.І.,

суддів - Клочка В.П., Колбіної Т.П.,

за участю:

секретаря - Мазнєва Ю.М.,

представника позивача - Олійникової Я.В . ,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Севастополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Нахімовського районного суду м.Севастополя від 23 травня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 59958,78 грн.

Вимоги позову мотивовані тим що, відповідач не виконав своїх зобов`язань по повному та своєчасному погашенню кредиту за кредитним договором №SЕТ8RХ04830084 від 20.01.2007 р., через що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 59958,78 грн., а саме 2159,18 грн. - заборгованість за кредитом, 16454,94 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 821,15 грн. - заборгованість з комісії, 37192,14 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також штрафи передбачені п.5.3 умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. штраф фіксована частина, 2831,37грн. штраф процентна складова, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи. Вказана заборгованість до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Заочним рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 23 травня 2013 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 22435,27грн., яка складається з:2159,18грн.-заборгованність за кредитом, 16454,94грн.-забргованність по процентах за користування кредитом, 821,15грн.-заборгованність з комісії, 3000,00грн.-пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Ухвалою Нахімовського районного суду м. Севастополя від 30.07.2013р.залишена без задоволення заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухваленого по справі рішення, у зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із факту невиконання боржниками зобов`язань за кредитним договором, та дійшов висновку, що до відповідача може бути застосовано лише один вид відповідальності у вигляді пені.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідає фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.01.2007 між ПАТ КБ „Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № SET8RX04830084 на підставі якого останньому був наданий кредит в сумі 3046,80грн. на термін до 20.01.2008р.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

До теперішнього часу, в порушення норм договору, ОСОБА_3 , свої зобов`язання за Кредитним договором не виконує належним чином, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 59958,78 грн., а саме: 2159,18грн.-заборгованність за кредитом, 16454,94грн.-заборгованність по процентах за користування кредитом, 821,15грн.-заборгованність з комісії, 37192,14грн.-пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, а також штрафи передбачені п.5.3 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00грн. штраф фіксована частина, 2831,37грн. штраф процентна складова, а також судові витрати.

Згідно ст.ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Матеріали справи не містять доказів повної та своєчасної оплати відповідачем заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду, за одне й те саме порушення (прострочення виконання грошового зобов`язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що до відповідача може бути застосовано лише один вид відповідальності у вигляді пені та керуючись п.1 ч.2 ст.258 ЦК України та приписами ч.3 ст.551 ЦК України, які передбачають можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, вірно зменшив розмір пені до 3000грн.

Таким чином, правильно врахувавши викладені обставини справи, вимоги закону, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Банку.

Приведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи, висновків суду не спростовують і не дають підстав до висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, п.1 ч.1 ст.314, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Нахімовського районного суду м.Севастополя від 23 травня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: В.І.Птіціна

Судді: В.П.Клочко

Т.П.Колбіна».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: О.М. Панченко