ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 540/1042/17 Номер провадження 22-ц/814/643/19Головуючий у 1-й інстанції Косик С. М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Карпушина Г.Л., Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2018 року, прийнятого під головуванням судді Косик С.М. в смт. Машівка, із складанням повного тексту рішення 06 грудня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що з 2015 року ОСОБА_4 прикутий до ліжка та пересуватися самостійно не може. Дружина ОСОБА_2 з грудня 2015 року переїхала на постійне місце проживання до іншого населеного пункту, після чого між сторонами шлюбні стосунки не підтримуються. Просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований виконавчим комітетом Кустолово-Суходільської сільської ради Машівського району Полтавської області.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмолено.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, справжність підпису якого посвідчено секретарем Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, який в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарга з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17 грудня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_4 зареєстрований у с. Кустулово-Суходілка Машівського району Полтавської області.

Згідно акту від 24.10.2017 року, складеного комісією в складі депутата Кустолово-Суходільської сільської ради та сусідів, встановлено, що ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, проте ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає впродовж 5-ти років.

З повідомлення Новотагамлицької сільської ради Машівського району Полтавської області № 337/02-18 від 12.12.2017 р., вбачається, що відомості про зареєстроване місце реєстрації відповідача, в сільській раді відсутні.

Згідно з повідомленням Машівського центру первинної медико-санітарної допомоги від 20.02.2018 року ОСОБА_4 на даний час прикутий до ліжка, пересуватися самостійно не може у зв'язку з тяжким перебігом хвороби (а.с.35).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд мотивував своє рішення тим, що факт подачі позову представником позивача викликає сумнів чи взагалі ОСОБА_4 обізнаний про подання такого позову від його імені, та чи дійсно розірвання шлюбу відповідає його волі.

Колегія суддів не може погодись з вказаним висновком.

У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

За правилами ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

17.12.2005 року був укладений шлюб між сторонами. Від шлюбу дітей не мають.

Як вбачається з наданих доказів, спільне життя у сторін не склалось, тривалий час вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин.

Позовні вимоги та доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що сторони не проживають однією сім'єю тривалий час та дружина не піклується за чоловіком та не допомагає йому, зважаючи на його тяжкий стан здоров'я.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Так як ОСОБА_4 тяжко хворий, не може самостійно пересуватися, він уповноважив ОСОБА_5 представляти його інтереси, зокрема, звернутися до районного суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, що підтверджується довіреністю від 14.06.2016 року. Більш того, у зв'язку з хворобою рук довіритель навіть не міг самостійно підписати цю довіреність, що на нього зробила інша особа. При цьому дієздатність підписантів була перевірена нотаріусом ( а.с.8).

Між тим, районним судом взято під сумнів, що позивач обізнаний про подання позову про розірвання шлюбу від його імені, однак вказане спростовується поданою апеляційною скаргою ОСОБА_4, справжність підпису якого посвідчено секретарем Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області.

Разом з тим, районний суд, використовуючи положення ст.111 СК України, 02.05.2018р. надавав сторонам строк для примирення і врегулювання сімейних взаємовідносин строком на 3 місяці, проте відновлення сім'ї не відбулось ( а.с.45).

За таких обставин, враховуючи, що сторони спільно не проживають, не пов'язані спільним побутом, припинили взаємні права та обов'язки, колегія суддів прийшла до висновку, що сім'я подружжя ОСОБА_4 розпалась остаточно і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Доводи ОСОБА_2 про наявність перешкод у спілкуванні з чоловіком з боку його представника ОСОБА_5 не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому відповідачем не заперечується факт не проживання з чоловіком з грудня 2015р.

Отже, рішення Машівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Частиною 1 cт.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову ОСОБА_4, судовий збір, сплачений позивачем по результатам розгляду справи підлягає стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 374 п.2 ч.1, 376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 27 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виконавчим комітетом Кустолово-Суходільської сільської ради Машівського району Полтавської області 17 грудня 2005 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1697,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: Г.Л. Карпушин

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 12.02.2019 р.