Провадження № 2/522/3843/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.

За участю секретаря судового засідання Пейкова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, шляхом знаття ії з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття її з реєстраційного обліку по даній квартирі.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі також зареєстрована донька позивачки ОСОБА_2 Однак, в 1993 році відповідачка поїхала в туристичну поїздку до США і більше не поверталась та відповідно з того часу в квартирі позивачки не проживає. Наразі, реєстрація відповідачки в квартирі позивачки створює останній незручності та спричиняє додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що змушує ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

Провадження у справі відкрито 10 липня 2018 року та встановлено загальний порядок розгляду справи.

Відповідачем відзив на позов не подавався.

17 січня 2019 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з?явилась, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, свої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з?явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надала.

Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі також зареєстрована донька позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім?ї та прописку №288 від 11.06.2018 року та зазначено, що ОСОБА_2 не проживає на даній житловій площі.

Відповідно до акту від 18.06.2018 року, який посвідчений директором ЖУ фірма «Ренесанс» ЛТД-92, ОСОБА_2 не мешкає за місцем реєстрації більше 20 років.

Також матеріали справи містять лист Одеського обласного бюро міжнародного молодіжного туризму «Спутник» №182 від 06.07.1993 року на ім?я голови райвиконкому Центрального району м. Одеси, за яким ОСОБА_2 виїжджала в складі туристичної групи в США з 03.05 по 10.05.1993 року, але з поїздки не повернулась.

За таких обставин, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 не мешкає в квартирі АДРЕСА_1 з 1993 року.

Згідно із ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічне положення міститься в статті 383 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Суд встановив, що відповідач є членом сім`ї власниці квартири ОСОБА_1 , при цьому сама не має частки у власності в даній квартирі.

Оскільки відповідачка є членом сім`ї позивача, як власника квартири, то на спірні правовідносини розповсюджуються положення ст. 405 Цивільного кодексу України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в свої постанові від 16.11.2016 р. № 6-709цс16: «Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік».

Відповідно до ст. 405 ЦК України, Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки відповідачка, яка є членом сім?ї власника квартири, на момент звернення позивачки до суду та станом на теперішній час у спірній квартирі не проживає більше одного року, суд має застосувати до спірних правовідносин положення статті 405 Цивільного кодексу України та визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 263 - 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, шляхом знаття ії з реєстраційного обліку задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено та підписано 18 червня 2019 року.

Суддя Л.М. Чернявська

12.06.2019