ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/1504/17
Провадження № 22-ц/4820/108/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Пєнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.,

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №676/1504/17 за апеляційною скаргою Виробничого кооперативу «Іскра-2007» на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2018 року (суддя Швець О.Д.) у справі за позовом ОСОБА_4 до Виробничого кооперативу «Іскра-2007» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ВК «Іскра-2007» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування заяви зазначали, що 02 жовтня 2015 року працівниками ВК «Іскра-2007» самоправно зібрано урожай сої, що була посіяна на їхніх земельних ділянках. По даному факту внесені відомості до ЄРДР № 0000890 і проводиться досудове розслідування. В межах кримінального провадження зібраними у справі доказами знайшов підтвердження той факт, що саме ВК «Іскра-2007» зібрав сою з земельних ділянок, які перебувають у власності позивачів.

Вказували, що відповідач добровільно відшкодувати збитки відмовляється. Вважають, що неправомірними діями відповідача, який незаконно зібрав урожай сої з їхніх земельних ділянок, їм заподіяно збитки у розмірі 8906 грн. кожній, який визначений виходячи із середньостатистичної ціни реалізації сої за 1 т. Зазначали, що через неправомірні дії відповідача зазнали фізичного болю, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки були змушені докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав та відновлення свого права в правоохоронних органах та суді.

Звертаючись до суду з позовом просили стягнути з ВК «Іскра-2007» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 8906 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн., на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 8906 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ВК «Іскра-2007» про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 до ВК «Іскра-2007» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ВК «Іскра-2007» 8906 грн. відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 3000 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди. Стягнуто з ВК «Іскра-2007» на користь ОСОБА_4 640 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору. Стягнуто з ВК «Іскра-2007» на користь держави 192,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ВК «Іскра-2007» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Крім того, має місце невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Посилається на те, що суд дійшов необґрунтованого та помилкового висновку про те, що доводи позовної заяви підтверджені наданими суду доказами, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач не надав будь-яких документів з приводу розташування та наявності межових знаків земельної ділянки станом на жовтень 2015 року. Крім того, апелянт зазначає, що у справі відсутні відомості про присвоєння земельній ділянці позивача кадастрового номеру, а технічна документація із землеустрою ОСОБА_4 суду не надавалась та досліджена не була. На думку апелянта, відсутні належні і допустимі докази, які б давали можливість суду встановити дійсне місце розташування спірної земельної ділянки та перевірити доводи позивача щодо вирощування нею сої протягом 2015 року та доказів існування самої події.

ОСОБА_4 подала відзив, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ВК «Іскра-2007».

В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача в судовому засіданні просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,7560 га, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 789765 від 08.08.2002 року (т. 1, а.с. 13).

ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку в оренду в 2015 році не передавала, а обробляла самостійно, що підтверджується довідкою Гуменецької сільської ради № 312 від 27.04.2017 року (т. 1, а.с. 40).

02 жовтня 2015 року ВК «Іскра-2007» під час збору урожаю сої на орендованих земельних ділянках на території Голосківської сільської ради Кам'янець-Подільського району самовільно, без згоди власника земельної ділянки зібрав урожай сої і на земельній ділянці, належній ОСОБА_4

Наведе підтверджується матеріалами справи і показаннями свідків у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що надані позивачем докази підтверджують обставини, зазначені у позовній заяві, а відповідачем не надано доказів на їх спростування та відсутності вини кооперативу у заподіянні шкоди.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152 ЗК України).

В силу ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність майнової шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постанові від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Належних, допустимих і достатніх доказів того, що шкоди завдано не з вини кооперативу, ВК «Іскра-2007» не надав.

Згідно з вимогами процесуального закону суд надав оцінку показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які вказали на обставини події, що сталася 02 жовтня 2015 року. При цьому, свідки достовірно вказали на те, що урожай сої був зібраний саме на земельній ділянці позивача за допомогою спецтехніки, яка використовувалась для збору урожаю ВК «Іскра-2007», та перевезено до сховищ кооперативу.

Показання свідків підтверджуються фотокартками з місця події із зображенням спецтехніки (т.1, а.с.20-21), копією договору від 01 вересня 2015 року про надання послуг по збиранню врожаю сої із застосуванням комбайна КЗС-1218, укладеного між ФОП ОСОБА_15 і ВК «Іскра-2007» (т.1, а.с.142-143), письмовим поясненням комбайнера ОСОБА_7, який був направлений у Кам'янець-Подільський район для збору урожаю із застосуванням комбайна «Полісся 1218» державний номерний знак 56467АА (т.1, а.с.80-81).

Як вбачається із план-схеми експлікації земель, погодженої головою Голосківської сільської територіальної громади та начальником районного відділу земельних ресурсів, належна ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,7560 га під номером 16 розташована на території Голосківської сільської ради. Відповідно до іншої план-схеми розташування земельних ділянок на території Голосківської сільської ради на земельному масиві, де розташована земельна ділянка ОСОБА_4, розташовані земельні ділянки, які перебувають в оренді ВК «Іскра-2007», про що не заперечувала і свідок ОСОБА_16 (т. 1, а.с. 69, 174).

Ця обставина вказує на те, що збирання відповідачем 02 жовтня 2015 року урожаю сої на земельній ділянці позивача пов'язане із збиранням урожаю на орендованих земельних ділянках.

Оренда кооперативом земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Голосківської сільської ради, підтверджується приєднаними до матеріалів справи копіями договорів оренди земельних ділянок від 2010, 2012-2015 років (т.1, а.с.144-173).

Отже, суд першої інстанції підставно прийшов до висновку про протиправність діяння відповідача і наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Як правильно зазначив суд, відповідно до довідки Головного управління статистики у Хмельницькій області від 11 березня 2016 року №14.2-12/239 середня ціна реалізації сої сільськогосподарськими підприємствами Кам'янець-Подільського району за січень-вересень 2015 року становила 8042 грн за 1 т, а відповідно до довідки управління агропромислового комплексу Кам'янець-Подільської РДА від 20 листопада 2015 року №1042/01-09 середня врожайність сої у Кам'янець-Подільському районі у 2015 році склала 15 центнерів з гектара.

Тому, судом проведено обґрунтований розрахунок матеріальної шкоди з урахуванням площі земельної ділянки ОСОБА_4 0,7560 га і визначено її у розмірі 9119,63 грн (0,7560 га х 15 ц/га х 8042 грн : 10). Проте, позов задоволено у межах позовних вимог (8906 грн) на підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

ВК «Іскра-2007», заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, не надав доказів, які б спростовували надані позивачем докази щодо врожайності сої, її вартості, а також доказів щодо витрат кооперативу по збиранню урожаю.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 і п. 9 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Апеляційний суд погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування 3000 грн, що відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості з урахуванням характеру та обсягу душевних страждань ОСОБА_4, відмови відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, витрат часу та зусиль позивача для відновлення своїх порушених прав.

Доводи ВК «Іскра-2007» не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться виключно до переоцінки доказів у справі.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Виробничого кооперативу «Іскра-2007» залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2019 року.

Судді: /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригінало м: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Швець О.Д. Провадження № 22-ц/4820/108/19

Доповідач - П'єнта І.В. Категорія № 30