Постанова

Іменем України

10 червня 2019 року

м. Київ

справа № 639/9503/16-ц

провадження № 61-19373св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

предстанвик позивача - ОСОБА_3,

відповідач - Державне підприємство «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка»,

представник відповідача - Приходько Зінаїда Григорівна ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова у складі судді Єрмоленко В. Б. від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Кругової С. С., Колтунової А. І., Пилипчук Н. П. від 12 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до Державногопідприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» (далі - ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка»), у якому просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 грудня 2015 року по 28 вересня 2016 року.

Позов мотивовано тим, що при звільненні 17 травня 2011 року з позивачем не було проведено остаточний розрахунок по заробітній платі у розмірі 576 грн 04 коп., у зв`язку з чим рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 січня 2014 року з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка»на користь ОСОБА_1 стягнуто компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 576 грн 04 коп. та середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку в сумі 47 441 грн 04 коп.

Вказане рішення суду виконане не було, у зв`язку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 квітня 2015 року стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка»на користь позивача середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період до 28 квітня 2015 року у розмірі 21 799 грн 44 коп., а рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 року - середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 29 квітня 2015 року по 10 грудня 2015 року у розмірі 10 829 грн 85 коп.

Посилаючись на те, що заробітна плата у розмірі 576 грн 04 коп. була перерахована позивачу лише 28 вересня 2016 року, у зв`язку з чим у період з 11 грудня 2015 року по 28 вересня 2016 року виникла заборгованість за час затримки розрахунку, ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 квітня 2017 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ДП«Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 558 грн 96 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що остаточний розрахунок при звільненні у розмірі 576 грн 04 коп. відповідач перерахував на рахунок відділу державної виконавчої служби 23 грудня 2015 року. У зв`язку з чим у період з 11 грудня 2015 року по 22 грудня 2015 року ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» було допущено затримку кінцевого розрахунку, яка підлягає стягненню з останнього відповідно до статті 117 КЗпП України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, постановивши нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу

Відзив до суду касаційної інстанції не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 639/9503/16-ц з суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа передана до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку щодо періоду нарахування компенсації, оскільки фактичний розрахунок належних позивачу сум було проведено лише 28 вересня 2016 року, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 117 КЗпП України період, за який з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату, становить з 11 грудня 2015 року по 28 вересня 2016 року, а не 22 грудня 2015 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року стягнуто з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплачену заробітну плату у розмірі 576 грн 04 коп.

На підставі виконавчого листа Жовтневим відділом державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області відкрито виконавче провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова у зв`язку з невиконанням рішення суду за період до 28 квітня 2015 року стягнуто з підприєства середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в сумі 21 799 грн 44 коп., а за період з 29 квітня 2015 року по 10 грудня 2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова додатково стягнуто на користь ОСОБА_1 10 829 грн 85 коп.

23 грудня 2015 року ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» перерахувало на рахунок Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області компенсацію в сумі 576 грн 04 коп. за несвоєчасно виплачену заробітну плату ОСОБА_1 по виконавчому провадженню за виконавчим документом 639/480/14-ц.

Відповідно довідки філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», на особовий рахунок ОСОБА_1 28 вересня 2016 року зарахована сума 576 грн 04 коп., де призначенням платежу є перерахування заробітної плати з ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т. Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом № 639/480/14-ц від 15 квітня 2014 року Жовтневого районного суду м. Харкова, виконавче провадження44123080.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суди попередніх інстанцій, частково задовольняючи позовні вимоги, встановивши, що відповідач перерахував компенсацію у розмірі 576 грн 04 коп. за несвоєчасну виплату заробітної плати ОСОБА_1 23 грудня 2015 року на рахунок державної виконавчої служби, у зв`язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з підприємства на користь позивача заборгованості за час затримки остаточного розрахунку у період з 11 грудня 2015 року (момент порушеного права) до 23 грудня 2015 року (день фактичного розрахунку) роботодавця, що відповідає приписам статті 117 КЗпП України.

Посилання ОСОБА_1 у поданій касаційній скарзі на те, що днем фактичного розрахунку слід вважати перерахування вказаної суми органами державної виконавчої служби на рахунок позивача, а саме - 28 вересня 2016 року є безпідставними, оскільки період з моменту отримання державною виконавчою службою грошових коштів для виконання судового рішення виключає вину роботодавця за затримку розрахунку з позивачем.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Жданова
Судді:В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов