Ухвала

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 265/7073/17

провадження № 61-16452ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовсталь» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 01 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», третя особа - Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» про визнання наказу неправомірним та його скасування, зобов`язання нарахувати і виплатити премію,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовсталь» (далі по тексту - ПАТ «Азовсталь»), третя особа - Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» про визнання наказу неправомірним та його скасування, зобов`язання нарахувати і виплатити премію .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 01 серпня 2019 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року скасовано, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано пункт перший наказу ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» про дисциплінарне стягнення № 190 тд від 29 серпня 2017 року відносно ОСОБА_1

В решті позовних вимог відмовлено.

У серпні 2019 року ПАТ «Азовсталь» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Зазначена справа є справою незначної складності, яка згідно статті 274 ЦПК України розглядається в порядку спрощеного провадження, а тому є малозначною.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії розгляду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBACv. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У своїй касаційній скарзі керуючись підпунктом «В» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України ПАТ «МК «Азовсталь» зазначає, що справа має виняткове значення для нього, оскільки результат її розгляду в подальшому вплине на відношення працівників підприємства до відповідача не може підтверджувати наявність винятків передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Верховний Суд таких випадків теж не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Азовсталь» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 травня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 01 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», третя особа - Маріупольська первинна профспілкова організація № 141-2 Всеукраїнської профспілки «Народна солідарність» про визнання наказу неправомірним та його скасування, зобов`язання нарахувати і виплатити премію.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук