Справа №: 478/2160/18 Провадження № 2/478/103/2019
У Х В А Л А

07 лютого 2019 року смт.Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі судді Томашевського О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2019 року у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі було відмовлено у звязку з ненаданням позивачем будь-яких документів, що підтверджують її скрутне матеріальне становище (довідка про доходи, банківські документи про відсутність на рахунках коштів тощо), а позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк десять днів для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків, а саме сплатити судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. та надати оригінал платіжного доручення до суду.

Позивачем ОСОБА_1 копію вказаної ухвали було отримано особисто 25 січня 2019 року, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах позовної заяви.

На виконання ухвали суду від 21 січня 2019 року, позивачем в підтвердження скрутного матеріального становища було надано суду довідку від 28.01.2019 року № 6194 з якої вбачається, що позивач отримала допомогу при народженні дитини за період з липня по грудень 2018 року у розмірі 5160 грн. 00 коп. Будь-яких інших документів щодо матеріального стану надано не було.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Підставою для вчинення судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов'язок щодо відстрочення сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України», зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

В п.111 рішення Європейського суду з прав людини від 20.02.2014 року у справі «Шишков проти Росії» визначено, що для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи, закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

Як вбачається з постанови ВС у справі № 686/114/16-ц від 04.07.2018 року, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (про що також зазначено в п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; п.п. 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Як встановлено судом із наданих позивачем доказів, позивач має на утриманні сина ОСОБА_3 та отримує соціальну допомогу. Проте з наданих доказів, суд не має можливості встановити реальний майновий стан позивача через відсутність інформації щодо фактично всіх отриманих нею доходів з інших джерел виплат, наявності рухомого чи нерухомого майна, банківських рахунків, виплати дивідендів, процентів та іншого прибутку.

За наведених обставин, ухвалою суду від 21.01.2019 року було залишено позовну заяву без руху.

Таким чином, оскільки вимоги ухвали суду від 21.01.2019 року фактично виконанні не було, позивачем не було сплачено судовий збір та не доведено суду обставин скрутного матеріального стану, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути позивачу після набрання ухвалою законної сили. Копія позовної заяви залишається в суді.

Вказана ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Повний текст ухвали складено та підписано 07 лютого 2019 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_4