КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/9842/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Артеменка Петра Миколайовича в інтересах акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року у складі судді Бабко В.В.,

у справі за заявою адвоката Доценка Володимира Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли Комунального підприємства «Світоч» м.Києва про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - АТ «Укрсоцбанк»), державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора.

Під час провадження справи у суді першої інстанції представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить АТ «Укрсоцбанк».

В обґрунтування заяви зазначено, що дії АТ «Укрсоцбанк» об`єктивно зумовлюють існування ризиків відчуження відповідачем майна, яке є предметом позовних вимог, а отже, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт та заборону відчуження на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить АТ «Укрсоцбанк».

В апеляційній скарзі представник АТ «Укрсоцбанк», зазначає про порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у заяві обставин.

Посилаючись на те, що вжиті заходи забезпечення позову є неспівмірними із предметом позовних вимог, а також те, що суд не вирішив питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України, скаржник просить скасувати ухвалу районного суду та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, вислухавши думку представника ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та вживаючи відповідні заходи забезпечення позову, місцевий суд з посиланням на статті 149-151 ЦПК України, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у справі.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також унеможливити ефективний захист прав чи інтересів позивача.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позову встановлено, що ОСОБА_1 звернувся у суд із вимогами про визнання протиправними дій та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45204179 від 24 січня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 ; про скасування реєстраційного запису державного реєстратора Алієва Гусейна Азіза Огли Комунального підприємства «Світоч» м. Києва про право власності № 29995169 від 22 січня 2019 року на вищевказану квартиру, а також про поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , що передували скасованим записам (а.с.1-8).

Отже, предметом розгляду позовної заяви, яку подано ОСОБА_1 , є реєстраційні дії державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 .

З урахуванням матеріалів справи та заяви позивача про забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 подаючи заяву про забезпечення позову не надав жодного документа (доказу), який би підтверджував, що квартира АДРЕСА_1 , може бути відчужена на користь третіх осіб чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів визнає такими, що не вказують на незаконність постановленої по справі ухвали та є безпідставними.

З урахуванням характеру заявлених вимог, тієї обставини, що на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» м. Києва Алієва Гусейна Азіза Огли про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) було внесено зміни до Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності, правомірність яких позивач оскаржує у заявленому цивільному позові, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки у випадку задоволення позовних виконання рішення суду буде утруднене або взагалі неможливе.

Про можливу реальність настання негативних наслідків у випадку відчуження банком майна третім особам свідчить долучена до справи письмова вимога АТ «Укрсоцбанк» від 08 липня 2019 року про виселення всіх мешканців з квартири, законність щодо переоформлення якої у власність банку позивачем оспорюється (а.с.52).

Як убачається з матеріалів справи, спірна квартира АДРЕСА_1 є предметом іпотеки у відповідності до укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ »Укрсоцбанк» договору іпотеки, який, у свою чергу, укладено на забезпечення кредитних зобов`язань позивача перед банком.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року частково задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» й стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку кредитну заборгованість, у сумі 5 407,05 дол. США.

Твердження скаржника про те, що вжиті заходи забезпечення позову є неспівмірними із предметом позовних вимог, а також те, що суд не вирішив питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України, колегія суддів визнає необґрунтованими.

Частинами 1-3 ст.154 ЦПК України вставлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З аналізу вищевикладених норм ЦПК України убачається, що розгляд судом заяви позивача про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, не суперечить вимогам законодавства, оскільки положеннями ст. 154 ЦПК України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а визначена ч. 3 ст. 154 ЦПК України обов`язковість зустрічного забезпечення має вичерпний характер й правовідносини сторін до вказаного переліку не відносяться.

Отже, розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням наведених норм законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали.

При цьому, колегія судді враховує відсутністю наданих АТ «Укрсоцбанк» доказів та розрахунків можливих збитків, які може понести відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Посилання апеляційної скарги на порушення судом норм процесуального права не знайшло свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Враховуючи, що визначений ухвалою суду спосіб забезпечення позову є тимчасовою мірою, яка застосовується до вирішення спору по суті, а правомірність вимог позивача підлягає вирішенню за результатами розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги й залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: