Справа №198/632/19
Провадження №2/0198/243/19
16 вересня 2019 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гордієнка К.М., за участю секретаря судового засідання Шморгун Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт Юр`ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, в якій зазначає, що 21.03.2014 р. між сторонами укладений письмовий договір позики, за яким позивачка передала відповідачці у позику грошові кошти в сумі 3 550,00 грн. 25.03.2014 р. сторони уклали ще один договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у позику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. В свою чергу, відповідачка зобов`язалась повернути позику за договором від 21.03.2014 р. у строк до 01.04.2014 р., а за договором від 25.03.2014 р. у строк до 25.04.2014 р.
У встановлений строк ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду. 24.03.2017 р. заочним рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість за договором від 21.03.2014 р. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.04. 2014 р. до 31.12.2016 р. та заборгованість за договором від 25.03.2014 р. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.05.2014 р. до 31.12.2016 р. у загальній сумі 28 777,27 грн.
Однак, станом на день звернення позивачки до суду ОСОБА_2 рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 р. не виконала та не повернула ОСОБА_1 борг.
На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідачки на свою користь інфляційні втрати в сумі 958,50 грн., 3% річних у сумі 310,98 грн. за період з червня 2016 року до червня 2019 року за прострочення виконання договору від 21.03.2014 р., а також інфляційні втрати в сумі 2 970,00 грн., 3% річних у сумі 963,60 грн. за період з червня 2016 року до червня 2019 року за прострочення виконання договору від 25.03.2014 р.
09 серпня 2019 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надала суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідачки просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за її відсутності.
Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено копію позовної заяви з доданими документам, судову повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказану поштову кореспонденцію ОСОБА_2 отримала особисто та завчасно, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 29), однак 30.08.2019 р. у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та будь-яких інших заяв не надавала, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 16.09.2019 р.
16.09.2019 р. відповідачка у судове засідання не з`явилась, при цьому судову повістку про виклик до суду на вказану дату отримала особисто та завчасно, причини неявки суду не повідомила (а.с. 31).
Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак в жодне судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала, зі згоди позивачки та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 21.03.2014 р. між позивачкою та ОСОБА_2 укладений письмовий договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передала відповідачці у позику грошові кошти в сумі 3 550,00 грн.
25.03.2014 р. сторони уклали ще один договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у позику грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн.
В свою чергу відповідачка зобов`язалась повернути позику за договором від 21.03.2014 р. у строк до 01.04.2014 р., а за договором від 25.03.2014 р. у строк до 25.04.2014 р.
У встановлений строк ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, в зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду.
24.03.2017 р. заочним рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 198/30/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість за договором від 21.03.2014 р. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.04. 2014 р. до 31.12.2016 р. та заборгованість за договором від 25.03.2014 р. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.05.2014 р. до 31.12.2016 р. у загальній сумі 28 777,27 грн. (а.с. 20-25).
За положеннями частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, суд не перевіряє обставини укладення між сторонами договорів позики від 21.03.2014 р. та від 25.03.2014 р., оскільки останні встановлені рішенням суду у цивільній справі № 198/30/17, яке набрало законної сили.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Так, у спірних правовідносинах зобов`язання відповідачки виникли з договорів позики від 21.03.2014 р. та від 25.03.2014 р., які вона належним чином не виконувала, у зв`язку з чим рішенням суду з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто борг у повному обсязі, а також інфляційні втрати та 3 % річних.
Разом з тим, як виходить з довідки від 29.07.2019 р. № 13.46/3234, виданої начальником Юр`ївського районного відділу державної виконавчої служби Рєзніком О.С., станом на 29.07.2019 р. стягнень за виконавчим листом, виданим для примусового виконання рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 р., не проводилось.
Отже, відповідачкай надалі ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договорами позики від 21.03.2014 р. та від 25.03.2014 р. та не виконує рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 р.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас, приписи статті 625 ЦК України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також 3 відсотків річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання за період після прийняття судом відповідного рішення.
Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.
Згідно з наданим позивачкою розрахунком заборгованості за договором від 21.03.2014 р. інфляційні втрати та 3% річних розраховано за період з червня 2016 року до червня 2019 року. За аналогічний період здійснено й розрахунок заборгованості за інфляційними втратами та 3 % річних за договором від 25.03.2014 р.
Між тим, як встановлено судом, рішенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 24.03.2017 р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки заборгованість за договором від 21.03.2014 р. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.04. 2014 р. до 31.12.2016 р. та заборгованість за договором від 25.03.2014 р. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.05.2014 р. до 31.12.2016 р. у загальній сумі 28 777,27 грн.
Отже, заборгованість заінфляційними втратами та 3 % річних за договорами від 21.03.2014 р. та від 25.03.2014 р. за період з 01.06.2016 р. до 31.12.2016 р. вже стягнута з відповідачки судовим рішенням, тому позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних втрат та 3 % річних за вказаний період задоволенню не підлягають.
Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних за договором від 21.03.2014 р. слід розраховувати так:
-Інфляційні втрати за період з 01.01.2017 р. до 30.06.2019 р.:
113,7 % х 109,8% х 103,6% = 129,3 % (сукупний індекс інфляції за 2017 рік, 2018 рік та за період з 01.01.2019 р. до 30.06.2019 р.).
3 550,00 х 129,3 % / 100% = 4 590,15 грн. (сума боргу з урахуванням інфляційних втрат).
4 590,15 грн. 3 550,00 грн. = 1 040,15 грн. (інфляційні втрати за період з 01.01.2017 р. до 30.06.2019 р.)
-3% річних за період з 01.01.2017 р. до 30.06.2019 р. (910 днів):
3 550,00 х 3% / 365 х 910 днів = 265, 52 грн.
Інфляційні втрати та 3% річних за договором від 25.03.2014 р. слід розраховувати так:
-Інфляційні втрати за період з 01.01.2017 р. до 30.06.2019 р.:
113,7 % х 109,8% х 103,6% = 129,3 % (сукупний індекс інфляції за 2017 рік, 2018 рік та за період з 01.01.2019 р. до 30.06.2019 р.).
11 000,00 грн. х 129,3%/ 100% = 14 223,00 грн. (сума боргу з урахуванням інфляційних втрат).
14 223,00 грн. 11 000,00 грн. = 3 223,00 грн. (інфляційні втрати за період з 01.01.2017 р. до 30.06.2019 р.)
-3% річних за період з 01.01.2017 р. до 30.06.2019 р. (910 днів):
11 000,00 х 3% / 365 х 910 днів = 822,73 грн.
З викладених вище розрахунків суду виходить, що загальна сума заборгованості відповідачки за інфляційними втратами та 3% річних за прострочення виконання договорів від 21.03.2014 р. та 25.03.2014 р. має бути 5 351,40 грн., з яких: 1 040,15 грн. інфляційні втрати за договором від 21.03.2014 р., 265,52 грн. 3% річних за договором від 21.03.2014 р., 3 223,00 грн. - інфляційні втрати за договором від 25.03.2014 р., 822,73 грн. - 3% річних за договором від 25.03.2014 р.
Перевіривши розрахунок заборгованості позивачки, суд доходить висновку, що останній здійснено неправильно.
В той же, час, враховуючи, що позивачка просить стягнути з відповідачки на свою користь інфляційні втрати в сумі 958,50 грн., 3% річних у сумі 310,98 грн. за прострочення виконання договору від 21.03.2014 р., а також інфляційні втрати в сумі 2 970,00 грн., 3% річних у сумі 963,60 грн. за прострочення виконання договору від 25.03.2014 р. (всього 5 203,08 грн.), та виходячи з положень частини 1 статті 13 ЦПК України, за якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у сумі 5 016,75 грн., що складається з наступного: 958,50 грн. інфляційні втрати за договором від 21.03.2014 р., 265,52 грн. 3% річних за договором від 21.03.2014 р., 2 970,00 грн. - інфляційні втрати за договором від 25.03.2014 р., 822,73 грн. - 3% річних за договором від 25.03.2014 р.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачкою за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 768,40,00 грн. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 5 016,75 грн., а сума позовних вимог складає 5 203,08 грн., суд стягує з відповідачки на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 740,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 280, 273 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 5 016 (п`ять тисяч шістнадцять) грн. 75 коп., що складається з наступного: 958 (дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 50 коп. інфляційні втрати за прострочення виконання договору від 21.03.2014 р., 265 (двісті шістдесят п`ять) грн. 52 коп. 3% річних за прострочення виконання договору від 21.03.2014 р., 2 970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) грн. 00 коп. - інфляційні втрати за прострочення виконання договору від 25.03.2014 р., 822 (вісімсот двадцять дві) грн. 73 коп. - 3% річних за прострочення виконання договору від 25.03.2014 р.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 740 (сімсот сорок) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2019 року.

Суддя К. М. Гордієнко