Справа № 462/7479/18
Провадження № 2/444/606/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/повне/

13 вересня 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.

секретар судового засідання Савчук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.09.2018 року перебуваючи у м. Новояворівськ, де вона проживає, зауважила розклеєні оголошення формату А4 наступного змісту: «Увага!!! Запам`ятайте злодійку!!! ОСОБА_1 - організатор зухвалого пограбування мобільного укриття, призначеного для збереження життя бійців АТО. 1 листопада 2017 року ОСОБА_4 , вдаючись до шахрайських дій, обманним шляхом втершись у довіру, скоїла зухвалий і відкритий грабіж: вивезла мобільне укриття SHELD з місця дислокації у Львові і передала особам, імена яких приховує. Відкрито кримінальну справу, триває слідство, та начальник Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Петрик І.Я. зухвало покриває злодійку, змінюючи слідчих ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші, звиклі попирати закон), на приписи ОСОБА_17 і ОСОБА_10 відповідаючи відписками та відмовками. Вкрасти, продати, вбити - сідло, на жаль, нормою нашого життя, і не лише у високих кабінетах, але й серед простих громадян без моралі і совісті. В Україні триває війна, проливається кров, і через таких моральних виродків, як ОСОБА_1 та її поплічники і покровителі, гинуть наші діти ! Ганьба!!!» При цьому в центрі оголошення розміщена фотографія обличчя позивача.

Зазначає, що дані листи з вказаним текстом, було розклеєно у різних місцях, на АДРЕСА_1 на дошках оголошені сміттєвих баках та стовпах, на дверях під`їздів будинків, на дверях супермаркетів, розкидано по вулицях.

Позивач вважає вказану інформацію такою, що не відповідає дійсності, недостовірною, надуманою та безпідставною, твердження відповідача у дані заяві мають наклепницький характер, ображають та принижують її честь, гідність та ділову репутацію, дискримінують в очах друзів, знайомих, жителі міста Новояворівськ, громадян, та є порушенням презумпції невинуватості особи.

Вказує, що вказана інформація містить недостовірні дані, а не оціночні судження оскільки не містить алегорії, сатири, гіпербол тощо, вона нічим не підтверджена носить негативний характер щодо позивача, не має статусу офіційної, не підтверджена обвинувальним вироком чи іншим судовим рішенням тощо. Тому вважає, що відповідач, поширив інформацію, яка не відповідає дійсності і та була доведена невизначеному колу осіб, чим було завдано шкоди особиста немайновим благам позивача.

Окрім цього в період часу з ІНФОРМАЦІЯ_2 року фотографічну відображення описаного вище оголошення було розповсюджене відповідачем зареєстрованим у соціальній мережі Facebook як ОСОБА_2 (посилання на сторінку користувача ІНФОРМАЦІЯ_1) та цілеспрямовані надіслане іншим користувачам мережі, через мобільний додаток Messenger які пов`язані з позивачем ОСОБА_1 .Таким чином вищеописана недостовірна інформація була вдруге розповсюджена серед осіб, користувачів Facebook, які знайомі з позивачем ОСОБА_12 , а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Вважає, що розповсюдження недостовірної інформації було здійснено саме відповідачем ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Просять позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, пояснення свідка, дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України та главою 20 Цивільного Кодексу України «Загальні положення про особисті немайнові права фізичної особи», спеціальним законом України «Про інформацію».

Конституція Українивизначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Частиною четвертою статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Відповідно до частини першоїстатті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своєособисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1).

На доказ факту поширення відповідачем недостовірної інформації позивач послається на листи, які розклеєні у різних місцях та інформацію розміщену у соціальній мережі Facebook.

Надавши оцінку зазначеним доказам за правилами статті 89 ЦПК України, суд прийшов до висновку що позивач не довів факту поширення відповідачем недостовірної інформації про неї у формі тверджень про конкретні факти.

Разом з тим суд вважає, не доведеним і той факт, що саме інформація розміщена в соціальній мережі Facebook розміщена саме відповідачем ОСОБА_2

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення в її користь моральної шкоди, то суд вважає, що дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не доведене наявність такої шкоди жодними допустимими доказами.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та недоведеними.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 23, 76, 268, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди - відмовити за недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя Мікула В. Є.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2019 року.