Дата документу 16.05.2019
Справа № 334/146/19
Провадження № 2/334/1722/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 46405,21 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 49856,85 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що наказом 2802-к від 26.06.2018 року її було звільнено з посади слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розряду з ПАТ «Запоріжжяобленерго», але у день звільнення підприємство в порушення вимог чинного трудового законодавства, не виплатило належні позивачці при звільненні грошові кошти, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутись з вказаним позовом до суду.

В подальшому ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та зазначивши, що заборгованість по нарахованій заробітній платі підприємством була сплачена 14.03.2019 року, просила стягнути лише середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 54576,93 грн., який вираховувала виходячи з того, що середній заробіток за квітень - травень 2018 року складає 369,31 грн., а у зв`язку з тим, що підприємство розрахувалось з нею лише 14.03.2019 року, то за період з дати звільнення (26.06.2018 року) до дати розрахунку по заробітній платі (14.03.2019 року) пройшло 181 робочий день.

У встановлені вимогами ЦПК України строки представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з недоведеністю сум, належних до виплат. Згідно відзиву, представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» просить розгляд справи проводити на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. До відзиву долучила Довідку про середню заробітну плату позивачки за період квітень 2018 року по травень 2018 року, яка складає 301,53 грн. Також зазначила, що сума середньомісячного заробітку за час затримки розрахунки з позивачкою при звільненні є завищеною, оскільки за період з дати звільнення ОСОБА_1 до дня звернення її з вказаним позовом до суду пройшло 135 робочих дні, які необхідно помножити на 301,53 грн. (середній заробіток згідно довідки підприємства), а тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складає лише 40706,55 грн.

В судове засідання позивачка не з`явилась, суду подала заяву про слухання справи без її участі, на уточнених позовних вимогах наполягає, просить задовольнити їх й повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, згідно вимог ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно Наказу № 365-к від 12.10.1998 ОСОБА_1 була прийнята до ВАТ «Запоріжжяобленерго», яке 01.02.2017 року на підставі Наказу № 420-од від 27.07.2016 року було перейменовано у ПАТ «Запоріжжяобленерго».

26.06.2018 року згідно Наказу № 2802-к, на підставі ч.3 ст.38 КЗпПУ ОСОБА_1 була звільнена з ПАТ «Запоріжжяобленерго», з посади «Слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 3 розряду», що підтверджується долученою до позову копією трудової книжки позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч.1 ст. 115 КЗпІІ України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні, № 691 від 27.06.2018 року ОСОБА_1 до виплати на день звільнення належало 46405,21 грн., до складу яких входило: заробітна плата за листопад 2017 року у розмірі 2173,50 грн., заробітна плата за грудень 2017 року у розмірі 4324,21 грн., заробітна плата за січень 2018 року у розмірі 4822,17 грн., заробітна плата за березень 2018 року у розмірі 6977,84 грн., заробітна плата за квітень 2018 року у розмірі 8533,34 грн., заробітна плата за травень 2018 року у розмірі 2210,36 грн., заробітної плати за червень 2018 року у розмірі 17363,79 грн.

Згідно Довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 1572, станом на 26.12.2018 року розмір невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період листопад 2017 року червень 2018 року складала 46405,21, що в судовому засіданні не заперечувалось учасниками процесу.

Згідно Довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго», середній заробіток позивачки з період квітень 2018 року травень 2018 року складає 301,53 грн., яку суд визнає належним, допустимим доказом.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У відповідності до п.2 «Порядку обчислення середнього заробітку», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

У відповідності до п.3. «Порядку» при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки.

Відповідно до п.4 «Порядку», при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога, тощо); л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

У відповідності до пункту 8 «Порядку обчислення середнього заробітку», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. ( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою KMN 1398 ( 1398-99-п) від 30.07.99).

Згідно Довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» розмір середньоденної заробітної плати становить 301,53 грн., яка вираховується шляхом поділу суми доходів позивачки за квітень 2018 року у розмірі 2960,93 грн. та за травень 2018 року 2768,14 грн. розділеної на кількість відпрацьованих за цей період днів (19 днів).

З огляду на вищевказане, суд погоджується з доводами представника відповідача щодо розрахунку середнього заробітку позивачки ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.06.2018 року по день фактичного розрахунку (14.03.2019 року), що в судовому засіданні під час розгляду справи не заперечувалось сторонами. З огляду на вказане, середньоденний дохід позивачки за вказаний період становить 301,53 грн., помножений на кількість робочих днів, що пройшли з дня звільнення до дня здійснення розрахунку по заборгованості (180 днів): 301,53 грн. х 180 = 54275,40 грн.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. З огляду на те, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, стягненню на користь останнього підлягає середній заробіток за кожен день затримки розрахунку до дня здійснення цього розрахунку (виплати заборгованості по заробітній платі).

Разом з тим, п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13» передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов`язком роботодавця та працівника, суд повинен визначати суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Згідно Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144 цс 13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, визначені у ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 зазначеного Кодексу. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, роботодавець не звільняється від такої відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Відповідно п.3 Розділу ІІІ Порядку, - усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведеними належними і допустимим доказами, а тому підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав.

Таким чином, на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку, починаючи з наступного за звільненням дня (27.06.2018 року) і до дня фактичного розрахунку по заборгованості (14.03.2019 року) у розмірі 54275,40 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі в 768,40 гривень дохід держави.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя пр. Сталеварів, 14 р/р НОМЕР_1 в ПАТ «ПриватБанк», МФО 313399, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27.06.2018 року по 14.03.2019 року у розмірі 54275,40 грн. (п`ятдесят чотири тисячі двісті сімдесят п`ять гривень 40 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя пр. Сталеварів, 14 р/р НОМЕР_1 в ПАТ «ПриватБанк», МФО 313399, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.