Справа № 523/1328/19
Провадження №2/523/1654/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"10" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому, посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду, з 500,00грн., до 2000,00грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 не займається вихованням сина, ОСОБА_4 , матеріально не допомагає, не турбується про нього, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина. ОСОБА_5 постійно проживає разом з нею, перебуває на повному її утриманні. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач пред`явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних не те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Від представника органу опіки та піклування до суду надійшла заява про підтримання висновку органу опіки та піклування, стосовно розв`язання спору по даній справі, з проханням провести розгляд справи за їх відсутності.

За згодою позивача, в зв`язку з неповажною неявкою належним чином сповіщеного відповідача, за відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведено в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, заслухавши малолітнього ОСОБА_4 , дослідивши письмові доказі по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Сімейним Кодексом України, зокрема ст. 164 СК України, згідно якої підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77,78,81 ЦПК України.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитини, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За роз`ясненнями, що містяться в п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року « 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

З матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Другим відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, убачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 Матір`ю у свідоцтві записана ОСОБА_6 , батьком, - ОСОБА_2 .

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В контексті зазначеної норми суду слід встановити, чи здійснюється таке втручання «згідно із законом», чи відповідає таке законним цілям, переліченим у п.2 ст.8, і чи вважатимуться таке втручання «необхідним у демократичному суспільстві».

Європейський Суд з прав людини у рішенні, у справі «Гнахоре проти Франції», заява №40031/98,п.59 зазначив, що інтерес дитини вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

Виходячи зі змісту норм національного законодавства, статей 164,165 СК України, втручання у приватне життя родини ОСОБА_7 в частині визначення подальшого статусу батька дитини здійснюється згідно із законом.

Надані з боку позивача докази, на яких ґрунтується її звернення до суду, зокрема: характеристика з місця навчання ОСОБА_4 , в якій зазначено, що вихованням дитини виключно займається його мати, батько жодної участі у шкільному житті дитини не приймає; рішення апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2013р. , яким з ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 500,00грн. щомісячно; розрахунок заборгованості по аліментам, який був складений державним виконавцем, з якого убачається, що станом на 01 серпня 2018р. у ОСОБА_2 існує заборгованість по аліментам перед ОСОБА_1 в розмірі 28 733,24грн., при цьому за період з 01 червня 2013р. по 01 серпня 2018р. відповідачем на утримання дитини було сплачено лише 2200,00грн.; та оцінка їх в сукупності дає підстави стверджувати, що втручання у приватне життя родини ОСОБА_7 є достатнім, та з урахуванням встановлених судом обставин є доречним та може вважатися необхідним у демократичному суспільстві.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які є сусідами позивачки, постійно спілкуються з нею та відвідують її вдома, показали, що з 2010-2011р.р. жодного разу не бачили ОСОБА_2 та прийняття ним участі у вихованні ОСОБА_10 .

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на підставі висновку № 01-05-3/202вх. від 27 травня 2019р. вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина, ОСОБА_4 , 2007 року народження, оскільки він самоусунувся від виховання дитини та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , в порядку ст. 171 СК України, зазначив, що він постійно проживає разом з матір`ю, перебуває на повному її утриманні, яка повністю займається його вихованням. Батька в останній раз він бачив коли йому було чотири роки, в зв`язку з чим, якщо він його побачить, може не впізнати. Батько взагалі не приділяє уваги до його виховання. Останній раз, з ініціативи матері, він спілкування з батьком по телефону рік потому, після, він його жодного разу не чув. Крім матері його вихованням займається вітчим - ОСОБА_11 . Вважає, що батько повинен бути позбавлений батьківських прав.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_2 достатньою мірою приділяє уваги вихованню свого сина, останнім суду не надано. В той же час, з боку позивача суду надано достатньо доказів, які доводять ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до ОСОБА_4 , його свідомого нехтування батьківськими обов`язками.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги доведеність факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків, а саме те що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не надає матеріальної та/або моральної підтримки розвитку дитини, взагалі не спілкується з дитиною для нормального самоусвідомлення дитиною, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів, то суд вважає, що такі підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2013р. (справа №523/8491/13) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 були стягнуті щомісячно аліменти в розмірі 500,00грн.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані, але підлягають задоволенню частково шляхом збільшення розміру аліментів до 1059,00грн. Вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів суд приймає до уваги, що дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Розмір аліментів, які стягуються з відповідача на теперішній час за рішенням суду не відповідає мінімальному прожитковому рівню забезпечення дитини відповідного віку, який згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2019р.» для дитини віком від 6 до 18 років з 01.07.2019р. встановлений у розмірі 2118,00грн. Також суд враховує, що відповідач не надав доказів неспроможності провадити сплату аліментів на мінімальному рівні, не довів те, що він має на своєму утриманні інших осіб, суд також враховує, що син відповідача, - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого він сплачував аліменти, на теперішній час досяг повноліття, а також те, що відповідач має вади здоров`я, які б обмежували його в отриманні доходу.

Суд вважає, що збільшений розмір аліментів забезпечить належні умови виховання дитини на мінімальному рівні, що в свою чергу забезпечить гармонійний розвиток дитини.

Згідно ст.ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав в розмірі 704,80грн., та на користь держави за позовними вимогами про збільшення розміру аліментів в розмірі 704,80грн.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,76,259, 263-265,268,280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2013р. (справа №523/8491/13) з 500,00 грн. до 1059,00грн., продовживши виконання до повноліття дитини, а саме до 03 вересня 2025р.

Дане рішення підлягає виконанню починаючи з дня набрання законної сили.

Продовжити виконання рішення суду по виконавчому листу №523/8491/13 до повного його виконання та стягнення наявної заборгованості по аліментам у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 , яка буде наявною до набрання даним рішенням суду законної сили. Після виконання, повернути до суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80грн. та на користь держави несплачений судовий збір в розмірі 704,80грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 11 вересня 2019р.

Суддя