Справа № 303/6568/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 лютого 2019 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів: Кожух О.А., Куштан Б.П.,

секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 лютого 2018 року у справі №303/6568/17 (Головуючий: Довжанин В.М.),

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Яблунівської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позов мотивують тим, що за наказом Мукачівського райвно № 155-к від 03.08.1967 року ОСОБА_1 було призначено вчителем 1-4 класів Новоселицької початкової школи, а Новоселицькою сільською радою сільською радою їй та її сім'ї в складі п'яти чоловік було надано приміщення школи літера «А» для проживання,загальною площею 66,60 кв.м, у тому числі житлова площа 20,20 кв.м, та підвал площею 20,70 кв.м, а також сарай літера «В» за адресою АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється донькою позивача ОСОБА_1 і з народження постійно проживала у вказаному приміщенні. ОСОБА_2 в період часу з 01.09.1989 року по 29.12.2016 року працювала вчителем початкових класів Новоселицької ЗОШ І-го ступеня та звільнена у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років. З серпня 1967 року позивачі користуються наданим їм для проживання приміщенням,за власні кошти утримують його, проводять капітальні і поточні ремонти , підключили окремий електролічильник, уклали договір на вивіз побутових відходів. Крім цього, позивачу ОСОБА_1 у приватну власність надано земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,4440 га за адресою АДРЕСА_1. Дані обставини позивачі вважають є доказом відкритого, вільного і безперервного володіння ними вищезазначеного приміщення, а тому, посилаючись на ст. 344 ЦК України, просили задовольнити позов.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06.02.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилаються на необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник Яблунівської сільської ради ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Позивачів в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, а тому апеляційний суд розглядає справу за її відсутності відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала вчителем І-ІV класів Новоселицької школи з 15 серпня 1967 року, згідно наказу № 155 по Мукачівському райвно від 03.08.1967 року (а.с.12) та записів в трудовій книжці (а.с.13). ОСОБА_2 працювала вчителем початкових класів Новоселицької ЗОШ, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.14, 15).

Згідно повідомлення № Б-152/01-24 від 31.08.2017 року наданого Державним архівом Закарпатської області, в архіві наявні документи Яблунівської сільської ради за період 1946 - 1954 та Новоселицької сільської ради за період 1948-1973 років. Згідно кошторисів витрат по Новоселицькій сільській раді Мукачівського району за період з 1967 по 1973 роки школа перебувала на балансі сільської ради, даних про виділення житла ОСОБА_1, надання приміщенню школи статусу службового, про зміну нумерації будинків та назв вулиць,договору найму, документів про проведення первинної інвентаризації школи та перебування її в комунальній власності,передачу приміщення школи у власність територіальної громади у період з 1967 по 1973 роки не виявлено (а.с.28).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Так, згідно ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів про набувальну давність слід врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником.

При вирішенні спорів, пов'язаних з правом власності в силу набувальної давності, слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 334 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, нерухоме майно, що є предметом спору, перебувало на балансі сільської ради, що підтверджується повідомленням № Б-152/01-24 від 31.08.2017 року Державного архіву Закарпатської області, а 20.12.2017 р. право власності на таке майно зареєстровано за Яблунівською сільською радою (а.с.70, 71). Тобто, спірне майно має титульного володільця, що унеможливлює визнання на нього права власності за набувальною давністю.

Та обставина, що відсутні відповідні рішення про передачу майна у власність відповідача та те, що тривалий час майно не здійснювалася державна реєстрац3ія прав на це майно, жодним чином не спростовує факт наявності титульного володільця щодо спірного майна, що унеможливлює застосування до даних правовідносин приписів ст. 344 ЦК України.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення без задоволення скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонногосуду від 06 лютого2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2019 року.

Головуючий

Судді: