Справа № 140/1625/19
Провадження № 22-ц/801/1876/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 рокуСправа № 140/1625/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Денишенко Т.О., Марчук В.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 04 липня 2019 року про повернення заяви позивачеві, постановлену суддею Царапорою О.П., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Немирівської об`єднаної територіальної громади, Немирівська міська рада, про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди,

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Немирівської об`єднаної територіальної громади, Немирівська міська рада, про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 04 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права; позовна заява відповідає вимогам закону; ухвала про повернення позовної заяви безпідставно позбавляє його права захисту своїх інтересів; суду надані всі докази, які є в наявності у позивача, а відтак суд повинен ухвалити рішення за наявними у справі доказами; він як міг, так і виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвалу суду, зокрема, про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що в червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним в натурі право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, згідно технічного паспорта, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 14 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів зі дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в ній недоліків. Серед недоліків зазначено: те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності спору між позивачем та відповідачем; у матеріалах справи відсутнє письмове звернення позивача до нотаріуса про прийняття спадщини, що не дає підстави зробити висновок про порушення спадкових прав позивача; в позовній заяві не зазначено підстави віднесення житлового будинку до категорії колгоспного двору і членство проживаючих у житловому будинку осіб у колгоспі та докази на підтвердження цьому; в позові відсутні виписки з погосподарських книг про членство у колгоспному дворі; позивачем не зазначено чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; не вказано відомостей про вжитті заходи досудового врегулювання спору; не всі документи посвідченні підписом позивача, а також не всі копії документів додані для відповідача; позивачем наряду з нормами ЦК України не зазначені норми ЦК УРСР.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 подано заяву, в якій вказано, що в позовній заяві на підтвердження позовних вимог він зазначив докази, які в нього є та подав суду належним чином завірені копії таких доказів. Зазначив, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору. Просив також для розгляду справи витребувати докази.

Повертаючи позовну заяву позивачеві суд першої інстанції, керуючись статтею 185 ЦПК України, виходив із того, що останнім не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 14 червня 2019 року про залишення позовної заяви без руху.

Проте апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком.

Позовна заява за формою і змістом повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Єдиною підставою для залишення позовної заяви без руху, із перелічених судом першої інстанції в ухвалі суду від 14 червня 2019 року, могло бути лише не зазначення позивачем відомостей щодо вжиття ним заходів досудового врегулювання спору.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заяв повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 зазначено, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору, однак, суд не надав значення цій обставині.

Рішенням Конституційного Суду України у від 09.07.2002 року (справа № 1-2/2002) визначено, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Всі інші зазначені судом в ухвалі від 14 червня 2019 року підстави не є тими обставинами в розумінні ст.ст. 175, 177 ЦПК України для залишення позовної заяви без руху.

Звертаючись до суду із позовом, позивач на власний розсуд викладає в ній свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції як на підставу для залишення позовної заяви без руху чи її повернення не може посилатися на обставини, які можуть бути вирішені на інших стадіях цивільного процесу, зокрема, на стадії підготовчого провадження (остаточне визначення предмета спору, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; тощо).

Залишення позовної заяви без руху та повернення заяви заявнику з підстав неподання позивачем доказів відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 7 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 не допускається, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Безпідставним є твердження суду про відсутність посилання в позовній справі на докази, які підтверджують наявність спору саме між сторонами в частині визнання права власності на нерухоме майно.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху.

Що стосується неналежного засвідчення позивачем частини копій документів, то згідно ч. 5 ст. 95 ЦПК України, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як слідує із матеріалів справи, подані ОСОБА_1 копії доказів засвідчені у відповідності до вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України, а тому висновок суду першої інстанції про те, що не всі додані до позовної заяви копії документів засвідчені належним чином є помилковим.

Також, ОСОБА_1 в додатках до позовної заяви зазначено, що всі копії документів подаються ним у двох екземплярах.

Зазначаючи про те, що позивачем до позовної заяви додано не всі документи для відповідача, зазначені в додатку до позовної заяви, суд першої інстанції в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху не конкретизував, які саме документи не додані відповідачем до позову. Працівниками апарату суду не складались акти про відсутність копій документів, зазначених в додатках до позову.

У даному випадку склалося враження, що суд першої інстанції на стадії вирішенні питання про відкриття провадження у справі вирішував спір по суті, оскільки почав надавати оцінку наявним доказам у справі та висловлювати свою думку з приводу відсутності тих чи інших доказів (з конкретизацією), стверджуючи про відсутність доказів наявності спору суд фактично прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх вимог, і при цьому суд також висловився щодо норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є незаконною.

Оскільки при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 04 липня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Т.О. Денишенко

В.С. Марчук