Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 189/1212/16-ц

провадження № 61-22622св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5

відповідач - Покровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області,

представник відповідача - Буру Микола Олексійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про отримання права на землі паї у порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області в складі судді Пустовар О. С. від 28 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області в складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посуня Н. Є. від 14 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з позовом про отримання права на земельні паї в порядку спадкування на земельні частки (паї), які знаходяться на території Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати ОСОБА_8 він є спадкоємцем першої черги за померлими батьками та фактично прийняв спадщину. Гаврилівською сільською радою було безоплатно передано у колективну власність КСП «Зоря земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого її розпаювання. Право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Тому в подальшому, КСП був виданий державний акт на право колективної власності на землю до якого був доданий список громадян, які на момент видачі цього державного акту були членами КСП «Зоря», але фактично не отримали своєї частки земельного паю. До вказаного списку, що додавався до державного акту на право колективної власності на земельну ділянку, були включені його батьки під № 78 та № 79, які мали членство у КСП «Зоря», але фактично не отримали своєї частки земельного паю. З урахуванням викладеного, позивач просить визнати за ним право власності на земельні частки (паї0 в порядку спадкування та поновити позовну давність, оскільки про порушення своїх прав він дізнався лише 15 лютого 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав документів про прийняття спадщини після смерті батьків, цивільна правоздатність яких припинилась у 1994 році та сплили строки позовної давності, та крім того позивач та його представник не змогли підтвердити належними та допустимими доказами причини пропуску позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року змінено в частині правового обґрунтування відмови в позові.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду в частині правового обґрунтування відмови в позові, виходив із їх недоведеності та необґрунтованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 189/1212/16-ц з Покровського районного суду Дніпропетровської області.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано те, що оскільки правовідносини виникли в період дії ЦК УРСР 1963 року, згідно зі статтею 529 зазначеного Кодексу, позивач є спадкоємцем першої черги за померлими батьками та фактично прийняв у володіння їхнє майно, що згідно статті 549 ЦК УРСР свідчить про факт прийняття спадщини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 17 червня 1994 року КСП «Зоря» видано державний акт на право постійного користування землею для сільськогосподарського використання площею 1495, 7 га на підставі рішення Гаврилівської сільської ради від 08 липня 1993 року. У додатку № 1 до державного акту у списку громадян - членів КСП зазначені ОСОБА_7, як померлий «ІНФОРМАЦІЯ_1», та ОСОБА_8 як померла «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року право на земельну часку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі, пенсіонери, які раніше працювли в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З копій довідок відділу Держгеокадастру у Покровському районі Дніпропетровської області, ОСОБА_8 значиться в списках громадян - членів КСП «Зоря» Покровського району за 3 79, а ОСОБА_7 за № 78.

Основним первинним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат про право на земельну частку (пай).

За життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сертифікатів про право на земельну частку (пай) не отримували.

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на земельні паї у порядку спадкування за законом.

Відповідно до вимог статтей 548, 549 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець його прийняв протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або шляхом фактичного вступу в управління чи володіння спадковим майном або шляхом подачі у державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічні висновки містяться у частині першій статті 81 ЦПК України.

Встановивши, що позивачем не доведено, що він вчиняв будь-які дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, згідно статей 548, 549 ЦК УРСР, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило