Ухвала

18 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 752/12288/17

провадження № 61-3192ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електричну енергію, спожиту з порушенням правил користування електричною енергією для населення,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електричну енергію у розмірі 4 422,01 грн, спожиту з порушенням правил користування електричною енергією для населення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання електроенергії АДРЕСА_1 відповідно до договору про користування електричною енергією від 09 лютого 2006 року.

12 березня 2014 року за адресою відповідача було виявлено пошкодження електролічильника, відсутність на ньому пломб, про що складено акт

№ 21305, та у подальшому відбулося засідання комісії та проведено розрахунок вартості не облікованої електроенергії, сума якої становить

4 422,01 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Київенерго» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» задоволено.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» 4 422,01 грн вартості необлікованої електричної енергії.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

12 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року та передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 752/12288/17 є стягнення боргу за електричну енергію у розмірі 4 422,01 грн, спожиту з порушенням правил користування електричною енергією для населення.

Таким чином ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100).

ОСОБА_1 у касаційній скарзі, посилаючись на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилання заявників у касаційній скарзі на пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України є безпідставними.

Малозначна справа є такою в силу вимог закону, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржені судові рішення прийнято у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що справа в силу вимог закону є малозначною, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року, Верховним Судом не розглядається.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електричну енергію, спожиту з порушенням правил користування електричною енергією для населення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило