Справа № 636 / 3152 / 18
№ 2 / 636 / 591 / 19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

12 лютого 2019 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі Левчук К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловою квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він на підставі ордеру на житлове приміщення є наймачем квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2010 року в квартирі не проживають, не сплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житла та не приймають участі в спільному побуті, при цьому у нього з відповідачами немає жодних домовленостей з приводу користування вказаною квартирою. Також, зазначає, що по вказаним обставинам він не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних платежів.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, до канцелярії суду від нього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував .

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи сповіщений шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 23), ОСОБА_3 отримала судову повістку, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.19), про причини неявки суд не сповістили, заяв про розгляд справи без їх участі або відзиву на позов суду не надавали.

Суд відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність нез'явившихся учасників за наявними доказами справи.

За згоди позивача суд ухвалює по справі заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем житлової квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією ордеру на житлове приміщення за № 539 серії Т від 07.09.1990 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської ради народних депутатів від 13.08.1990 року за № 35. Також, в цьому ордері вказано наступний склад сімї: ОСОБА_1 наймач, ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_2 син, та ОСОБА_2 донька (а.с. 7).

Відповідачі з 2010 року та по теперішній час в даній житловій квартирі фактично не проживають, що підтверджується довідкою від 26.06.2018 року, виданою Керуючим директором ОСББ «Рєпінське», за підписами сусідів позивача (а.с. 7а).

Крім того, згідно довідки з Відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 25.06.2018 року за № 0310-38/2397, за вказаною адресою зареєстрований позивач, який має склад сімї: онука ОСОБА_5, син ОСОБА_2, дочка ОСОБА_3 (а.с. 6)

Відповідачі зареєстровані у вказаній житловій квартирі, але більше 7 років в квартирі не проживають, їх речей у даній житловій квартирі немає; однак на відповідачів продовжують нараховуватися комунальні платежі, які позивач вимушений сплачувати самостійно, участі в поліпшенні стану житлового будинку за весь час реєстрації відповідачів за вказаною адресою останні не брали, позивач самостійно утримує відповідну житлову квартиру в належному стані, здійснює її поточний ремонт.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, отже ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Той факт, що за адресою квартири, наймачем якої є позивач, зареєстровані особи, які фактично за цією адресою не проживають, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Таким чином, оскільки відповідачі фактично не проживають в квартирі, наймачем якої є позивач, не здійснюють оплату за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житловї квартири та, враховуючи те, що у позивача з відповідачами не було ніяких письмових домовленостей стосовно проживання у вищевказаній житловій квартирі, відповідачі вважаються такими, що втратили право користування житловою квартирою.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органів реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Для зняття відповідачів з реєстрації у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

Відповідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 223, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловою квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до або через Чугуївський міський суд Харківської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя