ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

08 лютого 2019 року

м. Харків

справа № 2012/7888/2012

провадження № 22-ц/818/585/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Колтунової А.І.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз»

відповідач: ОСОБА_1,

апелянт - ОСОБА_2,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з послуг газопостачання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який дії в інтересах ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2018 року ухвалене суддею Труханович В.В.

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач проживає у квартирі розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Квартиру обладнано газовими приладами та пристроями. Відповідач є споживачем послуг з газопостачання, однак своєчасно не проводить оплату за надані послуги у повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.09.2009 року по 01.09.2012 року у сумі 2 995, 57 грн.

У зв'язку із чим просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання за період з 01.09.2009 року по 01.09.2012 року у сумі 2 995, 57 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» - задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» заборгованість за послуги з газопостачання за період з 01.09.2009 року по 01.09.2012 року у сумі 2 995, 57 грн. та судовий збір у розмірі 214, 60 грн.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не погодившись із вказаним судовим рішенням звернулися із апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просять вказане рішення скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 мотивована тим, що справа була помилково розглянута в спрощеному провадженні, оскільки порушуються конституційні права відповідача на захист. Судом не було досліджено, що ОСОБА_1 не є користувачем газових послуг за вказаний в рішенні суду період, оскільки не проживав за вказаною адресою. У зв'язку із чим він є неналежним відповідачем по справі. Суд також не було враховано, що між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання послуг з газопостачання, та відповідач не є споживачем вказаних послуг.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що справа була помилково розглянута в спрощеному провадженні, оскільки порушуються його конституційні права на захист. Вказує, що він є співвласником 1/2 квартири № 4 за адресою: м. Харків, пров. Селькорівський, б. 11/1, оскільки також є спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 , яка була головним наймачем квартири. Однак його не було залучено до участі у справі. Також вказує, що ні ОСОБА_4 за життя, ні інші спадкоємці не укладали договір із позивачем про надання послуг із газопостачання.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. Інших зареєстрованих за вказаною адресою осіб немає. (а.с. 101, 102)

З довідки ПАТ «Харківміськгаз» від 12.04.2011 року вбачається, що ОСОБА_6 померла 22.06.2003 року, та за адресою: АДРЕСА_1 проживає її онук ОСОБА_1. (а.с. 7)

В матеріалах справи міститься копія Заповіту від 21.11.2001 року, складеного ОСОБА_6, відповідно до якого, вона заповідає належну їй на праві особистої власності Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право - ОСОБА_2. (а.с. 39-40)

Між тим, доказів того, що ОСОБА_2 прийняв спадщину у встановленому законом порядку суду першої інстанції еадано не було. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_7. (а.с. 104-106)

Судом встановлено, відповідачем не спростовано, що ОСОБА_1 є споживачем послуг газопостачання, які надаються позивачем у квартирі АДРЕСА_1.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІУ, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 19 вказаного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов*язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 526, п. 4 ч.1 ст. 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - відшкодування збитків.

Відносини між газопостачальними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу на час виникнення спірних правовідносин регулювалися Правилами надання населенню послуг газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 9 грудня 1999 року.

Крім того відповідно постанови до Кабінету Міністрів України № 619 від 8 червня 1996 року «Про затвердження норм споживання природного газу у разі відсутності газових лічильників», встановленні норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Відповідно до пункту 2 вказаних Правил газопостачання - це послуга, яка передбачає реалізацію природного або скрапленого газу шляхом транспортування його до споживача. Об'єктом споживача - є територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Згідно з абз. 1-4 пункту 10 Правил розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 1 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу фактичного використання природного газу (зафіксованого на кожному особовому рахунку споживача) у попередньому році.

Відповідно до пункту 17 Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів.

Обов'язок споживача своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання передбачений пунктом 29 Правил.

За несвоєчасне внесення плати за надані послуги з газопостачання споживач несе відповідальність згідно із законодавством (п. 34 Правил).

У разі коли між споживачем і газопостачальним (газорозподільним) підприємством не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку (п. 39 Правил).

Апелянт звертає увагу на те, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини щодо надання послуг з газопостачання.

Між тим, матеріалами справи підтверджено, відповідачем не спростовано, що у період, за який нарахована заборгованість, газопостачання подавалось до квартири відповідача, заяв до позивача про від*єднання від системи газопостачання не надходило.

Оскільки обов'язок укласти договір газопостачання пунктом 29 Правил покладено на споживача, отримання послуг газопостачання за відсутності договору не звільняє споживача від оплати таких послуг.

Як вбачається з нарахування та оплати за послуги газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, загальна сума заборгованості за період з 2000 року по 01.09.2012 року складає 5 095, 57 грн. (а.с. 5-6)

З роздруківки платежів що надійшли по особовому рахунку ОСОБА_1, вбачається, що 28.09.2012 року ним було здійснено оплату послуг на суму 990,00 грн., 28.09.2012 року ним було здійснено оплату послуг на суму 1 000, 00 грн. та 29.09.2012 року ним було здійснено оплату послуг на суму 110, 00 грн., загалом на 2 100, 00 грн. (а.с. 28) Оплати відповідача ОСОБА_1 у розмірі 2 100, 00 грн, які були здійснені ним 28.09.2012 року та 29.09.2012 року пішли на погашення заборгованості на о/р 54/83/291 за заявлений період з 01.01.2000 року по 01.09.2009 року, та частково - з 01.09.2009 року.

Сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед ПАТ «Харківміськгаз» по сплаті послуг з газопостачання за період з 01.09.2009 року по 01.09.2012 року становить 2995,57 грн.

Доказів того, що вказана заборгованість погашена позивачем не надано як до суду першої так і апеляційної інстанцій.

Відповідно дост. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційних скарг про те, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем, колегією суддів не приймаються, оскільки він є співвласником квартири, а із паспортних даних ОСОБА_2 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.(а.с 125)

Доказів того, що ОСОБА_2 прийняв спадщину та оформив право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6 суду першої інстанції надано не було.

Відомості щодо прийняття спадщини ОСОБА_2 були надані відповідачем лише апеляційному суду з порушенням ч. 3 ст. 367 ЦПК України. Однак такі відомості висновків суду не спростовують, оскільки, як встановлено вище ОСОБА_1 у спірний період був споживачем послуг газопостачання та є співвласником будинку, на якого покладено обов*язок нести витрати по його утриманню.

На ОСОБА_2 жодних зобов*язань рішенням суду не покладено, його права не порушені отже його апеляційна задоволенню не підлягає.

Вказаним обставин була дана оцінка при розгляді справи в суді першої інстанції.

Доводи апелянтів про те, що ОСОБА_1 не проживає за вказаною адресою та не отримував послуг не підтверджені належними та допустимими доказами.

Ззгідно з пунктом 28 Правил, споживач має право на проведення перерахунку за надані послуги з газопостачання за відсутності лічильника газу в разі тимчасової відсутності споживача або членів його сім'ї за основним місцем проживання за період не більш як шість місяців за умови подання в місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду газопостачальному підприємству письмової заяви з відповідними підтвердними документами.

В матеріалах справи містяться заява ОСОБА_1, датована 11.10.2012 року, яка адресована Начальнику управління з обліку та збуту природнього газу наведенню ПАТ «Харківгаз», в якій він зазначає, що вимушено не проживає за адресою АДРЕСА_1. Між тим, підтверджуючих документів відповідач до заяви не надавав.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 19, 274 ЦПК України справа розглянута у спрощеному провадженні, оскільки є малозначною.

Апеляційні скарги не містять доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, який дії в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

А.І. Колтунова