Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 613/90/18

провадження № 61-47632св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області,

третя особа - Первинна профспілкова організація Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на постанову Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просила визнати незаконним та скасувати наказ управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 26 грудня 2017 року № 132-к «Про звільнення» в частині пункту 4, поновити її на роботі у Богодухівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на раніше займаній посаді з дня звільнення 29 грудня 2017 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 37 729,32 грн та на відшкодування моральної шкоди 12 565,13 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 05 грудня 2002 року вона працювала у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Богодухівському районі (правонаступником якого є Богодухівське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області), з 01 жовтня 2014 займала посаду завідувача сектора профілактики виробничого травматизму, страхових виплат та обліку страхувальників.

Наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 26 грудня 2017 року № 132-к вона звільнена з роботи з 29 грудня 2017 року у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Вважає наказ про звільнення незаконним та таким що не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки не дотримані вимоги пункту 1 частини першої статті 40, частини другої статті 40, статті 49-2 КЗпП України, вона не попереджена про звільнення у встановленому порядку, не враховано переважне право на залишення на роботі.

Крім того, у зв`язку з порушенням її трудових прав їй завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до статей 23 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, позивач була належним чином попереджена про наступне звільнення, отримана згода профспілкового комітету на звільнення, враховано переважне право на залишення на роботі та запропоновано вакантну посаду, яка б відповідала її досвіду роботи та рівню кваліфікації, а тому відповідач мав всі підстави для розірвання із позивачем трудового договору на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 26 грудня 2017 року № 132-к «Про звільнення» в частині пункту 4.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору профілактики виробничого травматизму, страхових випадків та обліку страхувальників Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області з 29 грудня 2017 року.

Стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 110 603,76 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Допущено рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 9 561,54 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що звільнення позивача з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України, проведено з порушенням вимог трудового законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення апеляційного суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Зокрема, суд не звернув увагу на те, що позивачу 26 жовтня 2017 року було вручено персональне попередження № 10-22-147 про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема, про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, змін найменування посад, які вступають в дію з 01 січня 2018 року та про можливе майбутнє вивільнення працівників.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_1 та Первинна профспілкова організація Богодухівського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області подали відзиви, у яких просять залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржуване судове рішення як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, третя особа - Первинна профспілкова організація Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, та витребувано справу з Богодухівського районного суду Харківської області.

Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2019 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 05 грудня 2002 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з управлінням виконавчої дирекції у Харківській області Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, працювала на різних посадах у відділенні виконавчої дирекції Фонду в Богодухівському районі.

З 01 серпня 2017 року працювала на посаді завідувача сектору профілактики виробничого травматизму, страхових випадків та обліку страхувальників Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в порядку переведення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання України в Богодухівському районі Харківської області.

Згідно наказу Управління виконавчої дирекції фонду в Харківській області від 25 жовтня 2017 року № 83-к «Про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та скорочення чисельності працівників» введено з 01 січня 2018 року граничну чисельність працівників управління та його відділень у кількості 257 штатних одиниць і зазначено, що у термін до 01 листопада 2017 року необхідно попередити працівників управління та його відділень про зміни в організації виробництва і праці, про зміну істотних умов праці, зокрема, про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади та ознайомити під розпис всіх працівників управління та його відділень з цим наказом.

25 жовтня 2017 року відповідно до вимог статей 32, 36, 40 КЗпП України ОСОБА_1 попереджена про зміни в організації виробництва і праці, про зміну істотних умов праці, зокрема, про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади, які вступлять в дію з 01 січня 2018 року, та про можливе майбутнє звільнення.

З цим попередженням позивач ознайомлена 26 жовтня 2017 року під особистий підпис та отримала другий його екземпляр.

Профспілковий комітет Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, розглянувши 21 грудня 2017 року на своєму засіданні подання начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 08 грудня 2017 року № 10-22-2628, надав згоду на звільнення за скороченням штату Тризни О. В.

При вирішенні питання щодо переважного права на залишення на роботі роботодавець провів аналіз показників та обсягів виконуваної роботи працівниками, в тому числі й ОСОБА_1 , а також виконав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України.

Відповідно до наказу від 26 грудня 2017 №132-к «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено з 29 грудня 2017 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статтями 42, 49-2 КЗпП України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що наказ про звільнення не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки вона не попереджена про звільнення у встановленому порядку, не враховано її переважне право на залишення на роботі.

Суд апеляційної інстанції, поновлюючи ОСОБА_1 на роботі, виходив із того, що новий штатний розпис, у якому відсутня посада, яку обіймала позивач, був затверджений 31 жовтня 2017 року, а попередження про майбутнє звільнення надано позивачу для ознайомлення раніше - 16 жовтня 2017 року. Станом на день вручення ОСОБА_1 попередження про звільнення новий штатний розпис ще не був затверджений.

Водночас, суд не звернув увагу на те, що попередження вручено 26 жовтня 2018 року на виконання наказу управління виконавчої дирекції фонду в Харківській області від 25 жовтня 2017 року № 83-к «Про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та скорочення чисельності працівників», яким гранична чисельність працівників управління та його відділень вводилась з 01 січня 2018 року.

Отже суд першої інстанції, перевіряючи дотримання вимог закону при звільненні ОСОБА_1 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, встановив, що згідно з новим штатним розписом Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, затвердженим 31 жовтня 2017 року, була визначена нова структура відділення; ОСОБА_1 була повідомлена про можливе звільнення за два місяці; їй було запропоновано іншу роботу, від якої вона відмовилась; звільнення позивача відбулося за згодою профспілкової організації у місячний термін з дня прийняття такого рішення, про що було видано відповідний наказ та проведено належні виплати.

З огляду на наведене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що звільнення позивача згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України здійснено відповідачем із дотриманням вимог трудового законодавства і без порушення її трудових прав.

Під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що роботодавцем не було дотримано процедури звільнення ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року скасувати.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 червня 2018 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков