Справа № 487/2732/18
Провадження № 2/487/172/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

06.02.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Біцюка А.В.,за участю секретаря Демиденко Н.В., рзглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: 54017, АДРЕСА_1; місце фактичного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (адреса: 54017, АДРЕСА_1), третя особа Товарна біржа «Нерухомість- Південь» (місце знаходження: 54031, м. Миколаїв, вул. Шевченка, 38) про визнання біржової угоди купівлі-продажу нерухомого майна дійсною угодою та визнання права власності на Ѕ частку нерухомості, набутої у шлюбі,

В С Т А Н О В И В:

10.05.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2, третя особа- Товарна біржа «Нерухомість- Південь», посилаючись на неможливість реалізації своїх прав щодо володіння належним їй майном, просить суд:

1. У судовому порядку визнати укладений 24 листопада 2007 року на Товарній біржі «Недвижимость- Юг» біржовою угодою- договором купівлі- продажу нерухомого майна між покупцем ОСОБА_2 продавцем ОСОБА_3 Домкою Григорівною, за реєстраційним № 1362 від 24 листопада 2007 року, та внесений тимчасовим реєстратором речових прав нерухомого майна Миколаївським МБТІ до реєстру власників право власності на квартиру № 32 за адресою вул. Громадянська, № 33 у м. Миколаєві за власником ОСОБА_2 дійсною угодою.

2. У судовому порядку визнати за мною, позивачем ОСОБА_1 право власності у Ѕ частці на зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 квартири: двокімнатну квартиру № 32 за адресою вул. Громадянська, № 33 у м. Миколаєві; однокімнатну квартиру № 33 за адресою вул. Громадянська, № 33 у м. Миколаєві, як на майно, набуте у шлюбі.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 24 листопада 1997 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3 з іншої- укладено договір купівлі- продажу за № 1362, щодо двокімнатної квартири № 32 за адресою вул. Громадянська, буд. 33 у м. Миколаєві. Вищевказаний договір був затверджений Товарною біржею «Нерухомість- Південь» та в подальшому зареєстрований у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. Крім того19 червня 2009 року відповідачем спільно з позивачем вчинено правочин з приводу купівлі однокімнатної квартири № 33 за адресою: вул. Громадянська, 33, м. Миколаїв. Квартира була зареєстрована у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 20 липня 2009 року на імя ОСОБА_2 за реєстраційним номером 27572129 (№ витягу 23343187).

З 31 січня 1992 року по теперішній час позивачка ОСОБА_1 перебуває у шлюбі, що зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (свідоцтво про шлюб повторне від 01.07.2009 року серії 1- ФП № 052594). Від шлюбу у сторін 23.03.1994 року народився син ОСОБА_4

У 2010 році через постійні сварки та непорозуміння позивач з відповідачем фактично перестали проживати однією сімєю.

Позивач ОСОБА_1 про відкриття провадження була повідомлена.

Відповідач ОСОБА_2 про відкриття провадження був повідомлений, відзив суду не надав.

Третя особа- Товарна біржа «Нерухомість- Південь» про відкриття провадження була повідомлена.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Щодо позовної вимоги про визнання договору дійсним, суд приходить до наступного.

24 листопада 1997 року відповідачем було укладено біржову угоду купівлі-продажу нерухомого майна № 1362, а саме квартири № 32 за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 33, яка була зареєстрована на імя ОСОБА_2 в Товарній біржі «Нерухомість- Південь», що підтверджується копією вказаного договору.

Як вбачається із відповіді на запит суду, наданої Комунальним підприємством "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" 30.01.2019 року (вх. № 3151), станом на 28.12.2012 року, право власності на квартиру № 32 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу від 24.11.1997 року, зареєстрованого в БТІ 25.11.1997 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 16.05.2018 року відомості щодо квартири № 32 по вул. Громадянська у м. Миколаєві відсутні.

Позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем з 31 січня 1992 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (видане повторно) серії 1- ФП № 052594 від 1 липня 2009 року, по теперішній час.

Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України.

На теперішній час позивачу стало відомо, що продавець квартири ОСОБА_3 після продажу нерухомого майна проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, де і померла, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Спірний біржовий договір купівлі-продажу нерухомості підлягав нотаріальному посвідченню, однак нотаріальна форма при його укладенні дотримана не була.

В той же час, як було встановлено вище, ОСОБА_2 як покупцем було виконано всі умови договору в повному обсязі, зокрема він: оплатив продавцю вартість майна, прийняв її у власність та, на виконання вимог норм, що діяли на час виникнення права власності, зареєстрував біржовий договір у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до п.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Оскільки на момент укладання договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали однією сімєю, то фактично придбали вищевказану квартиру спільно.

За такого суд вважає за можливе біржовоий договір купівлі- продажу нерухомого майна, укладений 24 листопада 2007 року на Товарній біржі «Недвижимость- Юг» між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_3 Домкою Григорівною, за реєстраційним № 1362 від 24 листопада 1997 року, визнати дійсним.

Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_5 права власності на Ѕ частину квартири № 32 та № 33 по вул. Громадянська, буд. 33 у м. Миколаєві як на майно, набуте подружжям у шлюбі.

Позивач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з відповідачем з 31 січня 1992 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (видане повторно) серії 1- ФП № 052594 від 1 липня 2009 року, по теперішній час.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З 2010 року позивач з відповідачем не проживають разом, син мешкає разом з матірю за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За час шлюбу, подружжям за договором купівлі-продажу від 19.06.2009 року було придбано однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 3495801, що підтверджується копією витягу № 7417586, що міститься в матеріалах справи. Право власності на квартиру зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 20.07.2009 року за реєстраційним номером 27572129 (витяг № 23343187).

Перебуваючи у шлюбі, 24 листопада 1997 року подружжям було укладено біржову угоду купівлі-продажу майна на квартиру за адресою АДРЕСА_4. Квартира була зареєстрована на імя ОСОБА_2 в Товарній біржі «Нерухомість- Південь» за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 1362.

Оскільки, на час придбання вищевказаного нерухомого майна, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, то суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 114, 40 грн., що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 13, 89, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Георгіївни- задовольнити.

Визнати біржовий договір купівлі- продажу нерухомого майна, а саме квартири № 32 за адресою вул. Громадянська, буд. 33 у м. Миколаєві, укладений між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_3 Домкою Григорівною, за реєстраційним № 1362 від 24 листопада 1997 року, та зареєстрований БТІ 25.11.1997 року- дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на Ѕ частки нерухомого майна, а саме квартири № 32 за адресою вул. Громадянська, буд. 33 у м. Миколаєві, як спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на Ѕ частки нерухомого майна, а саме квартири № 33 за адресою вул. Громадянська, буд. 33 у м. Миколаєві, як спільної сумісної власності подружжя.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 2 114, 40 (дві тисячі сто чотирнадцять гривень 40 копійок) грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 06.02.2019 року.

Суддя А. В. Біцюк