1Справа № 335/1444/19 2/335/1202/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ровенської В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 .В.,

представника відповідача Валько В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (попередня назва ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача із Заявою б/н від 20.12.2010, згідно з якою отримав кредит розміром 22 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте у встановлений договором строк відповідач не повернув кредитну заборгованість позивачеві, внаслідок чого станом на 21.12.2018 утворилась заборгованість в загальній сумі 43 473,00 грн., яка складається з: 3 640,64 грн. тіло кредиту, 23 329,95 грн. відсотки за користування кредитом, 13 956,08 грн. пеня, а також штрафи відповідно до пп. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2 046,33 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України, Умови та правила надання банківських послуг позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість в загальній сумі 43 473,00 грн. та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 13).

Судом проведено такі процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2019 позовну заяву залишено без руху із наданням позивачеві строку на усунення її недоліків (а.с. 39).

Недоліки позовної заяви усунуто позивачем 06.03.2019 (а.с. 41).

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2019 позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, судове засідання призначене на 22.04.2019 (а.с. 96).

Заяв по суті справи від учасників процесу до суду не надходило.

Ухвалою суду від 16.05.2019 явка представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання визнана обов`язковою. Крім того, цією ухвалою витребувано у позивача інформацію про підстави видачі довідки від 17.07.2015 про відсутність заборгованості відповідача перед банком, а також про те, на підставі якої анкети-заяви відповідачеві видавались три кредитні картки відповідно до довідки б/н. Також у позивача витребувано оригінал анкети-заяви, заповненої відповідачем ОСОБА_2 для огляду в судовому засіданні (а.с. 114).

17.07.2019 до суду надійшла інформація АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 16.05.2019 (а.с. 124).

У судовому засіданні представник позивача Щербак ОСОБА_4 . підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому.

Представник відповідача Валько В.С ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що заборгованість у відповідача ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутня, підтвердженням чого є відповідна довідка про відсутність заборгованості. Крім того, позивачем не надано доказів звернення відповідача до банку із анкетою-заявою про видачу кредитних коштів та відповідно ознайомлення з умовами кредитування. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до долученої до матеріалів справи копії анкети-заяви від 20.12.2010, відповідач ОСОБА_2 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (витяг зі Статуту на а.с. 3233). У цій копії анкети-заяви зазначено, що відповідач висловив намір отримати платіжну картку «Кредитка «Універсальна» із кредитним лімітом 3 000 грн. (а.с. 11).

Позивач вказує, що ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом систематично належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 21.12.2018 утворилась заборгованість в загальній сумі 43 473,00 грн., яка складається з: 3 640,64 грн. тіло кредиту, 23 329,95 грн. відсотки за користування кредитом, 13 956,08 грн. пеня, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, а саме 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2 046,33 грн. штраф (процентна складова). На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 21.12.2018 (а.с. 810).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У копії анкети-заяви позичальника від 20.12.2010 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій копії анкети-заяви відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивачем до позовної заяви долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» (а.с. 12). Проте, у позовній заяві, а також у інших документах, наданих позивачем в обґрунтування позову, не зазначено, на яких саме умовах з вищенаведених було надано кредитну картку відповідачу ОСОБА_2

Позивач до позовної заяви долучив актуальні станом на час звернення до суду Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що розміщені на його офіційному сайті.

Так, відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з пп. 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту, у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Порядок обчислення та сплати пені та штрафів передбачено пп. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.7.2, 2.1.1.12.7.4 Умов та правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Крім того, відповідно до наданої позивачем довідки б/н б/д, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір, за яким надано такі кредитні картки: 1) № НОМЕР_1 терміном дії 07/21; 2) НОМЕР_2 терміном дії 09/18; 3) НОМЕР_3 терміном дії 01/18 (а.с. 43). Згідно із довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» б/н б/д по картковому рахунку НОМЕР_3 з 22.03.2014 по 18.07.2018 декілька разів змінювався кредитний ліміт (а.с. 44).

При цьому, розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем в обґрунтування розміру позовних вимог, не містить посилання на конкретну кредитну картку з вищенаведених, що видавалась відповідачу та за якою утворилась спірна сума заборгованості.

Також суд звертає увагу, що розрахунок суми заборгованості станом на 21.12.2018, долучений до позовної заяви, складено за період з 01.06.2015 по 21.12.2018 (а.с. 8-10).

Разом із тим, відповідачем надано довідку від 17.07.2015 № 150717/196, згідно з якою ОСОБА_2 станом на 17.07.2015 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 102).

Відповідно до інформації, наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду від 16.05.2019, довідка про відсутність заборгованості видавалась у період, коли клієнтом було повністю погашено заборгованість. Проте, Клієнт продовжив користуватися кредитним лімітом, що спричинило нову заборгованість. На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано копію банківської виписки по кредитному рахунку клієнта (а.с. 124137). Аналізуючи зміст цієї копії виписки, суд встановив, що ця копія належним чином не засвідчена, оскільки містить лише штамп АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «З оригіналом згідно, 20 червня 2019 р.» та підпис юрисконсульта ОСОБА_6 .В., та не містить печатки банку, а також документів на підтвердження повноважень юрисконсульта ОСОБА_7 на засвідчення копії цього документа.

Крім того, ухвала суду від 16.05.2019 про витребування доказів не була виконана позивачем у повному обсязі, а саме позивач не надав суду інформацію про те, на підставі якої анкети-заяви відповідачеві видавались три кредитні картки відповідно до довідки б/н. Також позивач не надав суду для огляду оригіналу анкети-заяви, заповненої відповідачем ОСОБА_2

Натомість представник відповідача в судовому засіданні заперечував факт підписання ОСОБА_2 вказаної анкети-заяви, а також той факт, що заборгованість утворилась за кредитом, виданим саме на підставі цієї анкети-заяви.

Відсутність оригіналу анкети-заяви, а також інформації про підстави оформлення та видачі ОСОБА_2 трьох кредитних карток позбавляє суд можливості встановити фактичні обставини справи, зокрема обставини видачі кредитних коштів ОСОБА_2 по відповідній кредитній картці та наявності відповідної заборгованості.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема доказів укладення договору приєднання між сторонами, яким би визначались умови надання кредитних коштів, нарахування відсотків, пені, штрафних санкцій, обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитом із зазначенням відповідної кредитної картки, за якою виникла така заборгованість, а також підстав нарахування її складових (відсотків, пені, штрафів), з огляду на що суд доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 слід відмовити повністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 вересня 2019 року.

Суддя: Ю.В.Геєць