Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа №333/7123/16

провадження № 61-26884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року у складі судді Варнавської Л. О., та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року у складі колегії суддів Маловічко С. В., Кочеткової І. В., Гончар М. С.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про скасування арештів.

Позов мотивовано тим, що 08 березня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 6169083, за яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 120 000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки № 6169158, посвідчений приватним нотаріусом 18 березня 2008 року, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку позивачу будинок АДРЕСА_1 . На тепер стало відомо про наявність арештів, які були накладені на вказаний будинок. На підставі статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, тому вважає, що існуючі арешти повністю унеможливлюють реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна.

Позивач просив суд звільнити з-під арештів будинок АДРЕСА_1 накладених: 29 жовтня 2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (серія та номер 49072112), виданої старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косіновим І. В.; 06 жовтня 2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ( серія на номер 48865619), виданої 30 вересня 2015 року головним державним виконавцем Скорицею Т. А.; 19 березня 2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (серія та номер 42334739), виданого 18 березня 2014 року Комунарським ВДВС.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року позов ПАТ «Перший Український міжнародний банк» залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не порушувала прав банку щодо іпотечного майна, на який накладено арешт державними виконавцями у виконавчому провадженні, а отже банком як стягувачем обрано не відповідний спосіб захисту, оскільки дії щодо зняття арешту мав виконати державний виконавець в передбачений ЗУ «Про виконавче провадження спосіб».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Перший Український міжнародний банк» відхилено.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши, що матеріали справи не містять доказів звернення представника ПАТ «ПУМБ» із заявою про повернення виконавчого документа та зняття арешту до державного виконавця, а тому, звертаючись з позовом до ОСОБА_2 з вимогою звільнити майно з-під арешту, ПАТ «ПУМБ» обрало невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки до компетенції Данилової А. П. не належить право знімати арешт, який нею не накладався.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що у виконавчих провадженнях щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 постанови про закінчення виконавчого провадження не виносилися, а тому державний виконавець не мав права скасовувати накладені арешти. Державними виконавцями виносилися постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з дією мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином, у державного виконавця були відсутні підстави для зняття накладених арештів. А отже його дії є правомірними і оскаржувати їх немає правових підстав.

Таким чином, ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом про зняття арешту з майна, яке належало відповідачу (боржнику), а на даний час належить йому.

Суд не врахував, що позивач заявив позовні вимоги не як стягувач за виконавчим провадженням, а як власник майна, яке не належить боржнику. На майно накладено арешт, який перешкоджає власнику вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном власником подано відповідну позовну заяву. Склад учасників справи позивач визначив згідно з роз`ясненнями, наданими судам у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у якому передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Існуючі на даний час арешти повністю унеможливлюють реалізацію ПАТ «ПУМБ» своїх прав та інтересів щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок реалізації іпотечного майна.

Враховуючи, що дії державного виконавця щодо арештів є правомірними, а ПАТ «ПУМБ» є особою, яка володіє майном на підставі договору іпотеки, захист права шляхом подання позову про скасування арешту позивачем обраний вірно.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року матеріали цивільної справи № 333/7123/16-ц надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 333/7123/16-ц передані до Верховного Суду.

05 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами встановлено, що 18 березня 2008 року між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6169083, за яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в сумі 120000 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки № 6169158, посвідчений приватним нотаріусом 18.03.2008р., відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу будинок № 64 АДРЕСА_1 .

За заявою ПАТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6169083 від 18 березня 2008 року у сумі 174 681,62 доларів США та 202 415,78 грн. з ОСОБА_1 відкриті виконавчі провадження № 49072112, № 48865619, № 42334739.

По виконавчому провадженню № 49072112 на все майно ОСОБА_1 накладений арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49072112, виданою 29 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Косіновим І.В. Цим же державним виконавцем 27 травня 2016 року відповідною постановою повернуто виконавчий документ стягувачеві, оскільки майна ОСОБА_1 не виявлено. Зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , який перебуває в іпотеці, але ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена заборона на примусове звернення стягнення на нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті.

По виконавчому провадженню № жовтня 2015 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія на номер 48865619, виданою 30 вересня 2015 року головним державним виконавцем Скорицею Т.А. також накладено арешт на все майно ОСОБА_1 27 листопада 2015 року державним виконавцем Скорицею Т. А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості.

По виконавчому провадженню № 42334739 державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції винесена постанова від 18 березня 2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, серія та номер 42334739, якою накладено арешт все майно боржника ОСОБА_1 Проте, 19 червня 2014 року виконавчий документ був провернутий відповідною постановою на підставі вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом про зняття арешту з майна, яке належало відповідачу (боржнику), а на цей час належить банку.

Проте суди не врахували, що позивач заявив позовні вимоги не як стягувач за виконавчим провадженням, а як власник майна, яке не належить боржнику. На майно накладено арешт, який перешкоджає власнику вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном власником подано відповідну позовну заяву.

Тому суди неправильно застосували норми матеріального права до спірних правовідносин, дійшовши передчасного висновку, що ПАТ «ПУМБ» не мало права звертатись до суду з позовом про захист прав як власник нерухомого майна.

Отже, суди на зазначені положення закону уваги не звернули, не з`ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог,що має суттєве значення для правильного вирішення спору, і дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин оскаржені судові рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 серпня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук