Ухвала

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 577/1082/19

провадження № 61-13730ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міжрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2019 року у складі судді: Буток Т. А. та постанову Сумського апеляційного суду від 12 червня 2019 року у складі колегії суддів: Хвостик С. Г., Кононенко О. Ю., Левченко Т. А. у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Судовим наказом Конотопського міськрайонного суду Сумської області

від 07 березня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше

50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення

з 05 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.Допущено негайне виконання судового наказу в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 192, 10 грн судового збору.

29 березня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про скасування вказаного судового наказу від 07 березня 2019 року, посилаючись на те, що між сторонами існує домовленість про порядок сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, яку вона весь час добросовісно виконувала.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня

2019 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 07 березня

2019 року повернуто без розгляду.

Вказану ухвалу суду ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2019 року скасувати. В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що мати неповнолітньої дитини увесь час добросовісно виконувала свої обов`язки по утриманню сина, проте, батько приховав вказані обставини у заяві про видачу судового наказу. Також, на думку боржника, заявник фактично намагається розпоряджатися коштами дитини, які мати перераховує на відкритий рахунок сина. Крім того, суд не мотивував, у чому саме полягає неналежне оформлення заяви про скасування судового наказу.

Постановою Сумського апеляційного суд від 12 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2019 року у даній справі залишено без змін. Постанова мотивована тим, що нормами процесуального закону у їх системному взаємозв`язку не передбачено право звернення до суду із заявою про скасування судового наказу у разі його видачі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, оскільки такий порядок перегляду судового наказу встановлений для судових наказів, виданих за всіма іншими вимогами, окрім вимог, зазначених

у пунктах 4, 5 частини 1 статті 161 ЦПК України, тому суд першої інстанції правильно повернув заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу без розгляду.

09 липня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Конотопського міжрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 12 червня 2019 року у якій остання, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, а ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків. Недоліки касаційної скарги усунуто у строк, встановлений судом.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований

у порядку, передбаченому цим розділом.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Повертаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу

від 07 березня 2019 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що нормами процесуального закону

у їх системному взаємозв`язку не передбачено право звернення до суду із заявою про скасування судового наказу у разі його видачі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, оскільки такий порядок перегляду судового наказу встановлений для судових наказів, виданих за всіма іншими вимогами, окрім вимог, зазначених

у пунктах 4, 5 частини 1 статті 161 ЦПК України.

При цьому, ОСОБА_1 було правильно роз`яснено, що відповідно до частин сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України боржник має право звернутися до суду

з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга

є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Конотопського міжрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 12 червня

2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат