Справа №225/4533/19
Провадження №2ав/225/2/2019
Іменем України
13 вересня 2019 року м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Качаленко Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа Управління державної казначейської служби України у Будьонівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
У липні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в якій просить відновити втрачене судове провадження Пролетарського районного суду м. Донецька від 05.06.2014 року по адміністративній справі №262/2660/14а за позовом ОСОБА_1 до УПСЗН Пролетарської районної у м. Донецьку ради, за участю третьої особи Управління державної казначейської служби України у Будьонівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа за постановою Пролетарського районного суду м.Донецька від 05.06.2014 року. Заява ОСОБА_1 обґрунтована наступним.
В провадженні Пролетарського районного суду м. Донецька знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 УПСЗН Пролетарської районної у м. Донецьку ради, за участю третьої особи Управління державної казначейської служби України у Будьонівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. 05.06.2014 року постановою Пролетарського районного суду м. Донецька її позов було задоволено частково та визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради щодо дорахування та виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку, ОСОБА_1 за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року, зобов`язано УПСЗН Пролетарської районної у м. Донецьку ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної соціальної допомоги по догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку, у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року, з урахуванням проведених виплат. На теперішній час у заявника виникла необхідність отримати постанову Пролетарського районного суду м. Донецька від 05.06.2014 року та виконавчий лист, для подальшої подачі до примусового виконання вказаного виконавчого документу до органів державної виконавчої служби. Виконавчий лист по справі було направлено поштою за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , але його не отримала, у зв`язку з тим, що змінила місце проживання. З часу направлення виконавчого документу Пролетарським районним судом м. Донецька минуло більше року, а отже строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було пропущено за поважних причин.
Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 дана заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.
Належно повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 384 КАС України відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 385 КАС України втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.
Згідно ч. 1, ч.2 ст. 389 КАС України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:
а) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);
б) документи, надіслані (видані) адміністративним судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;
в) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;
г) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;
ґ) відомості Єдиного державного реєстру судових рішень;
д) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;
е) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.
Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.390 КАС України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.
Із змісту заяви встановлено, що в провадженні Пролетарського районного суду м. Донецька знаходилась адміністративна справа № 262/2660/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа Управління державної казначейської служби України у Будьонівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Постановою Пролетарського районного суду м. Донецьк від 05.06.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, суд визнав неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Калінінської районної у м. Донецьку ради щодо не донарахування та виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року та зобов`язав Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у - м. Донецьку ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року, з урахуванням проведених виплат.
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року Постанову Пролетарського районного суду м.Донецька від 05 червня 2014 року у справі № 262/2660/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа: Управління державної казначейської служби України у Будьонівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії залишено без змін, та стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36, 54 грн. за подання апеляційної скарги.
Як встановлено в судовому засіданні, виконавчий лист по справі №265/2660/14-к було втрачено, у зв`язку зі зміною заявником ОСОБА_1 місця проживання.
Метою відновлення втраченого судового провадження є отримання копії постанови Пролетарського районного суду м. Донецька та виконавчого листа для подальшої подачі до примусового виконання.
При вирішенні питання про часткове відновлення втраченого судового провадження в частині постановлення 05.06.2014 року Пролетарським районним судом м. Донецька постанови про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, а також ухвали Донецького Апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року, судом відповідно до вимог ст. 389 КАС України, судом були досліджені матеріали з втраченого судового провадження, а саме: копія повного тексту постанови Пролетарського районного суду м. Донецька від 05.06.2014 року про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії, а також копія ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року, при цьому суд не ставить під сумнів наявність постанови Пролетарського районного суду м. Донецька від 05.06.2014 року надану заявником, оскільки остання була предметом розгляду Донецького Апеляційного адміністративного суду. Ухвала Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року, якою процитовано резолютивну частину постанови, наявна у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Інших документів, які містилися в матеріалах втраченого судового провадження, сторони суду не надали.
Зважаючи на те, що наявні в справі про часткове відновлення втраченого провадження в частині ухвалення постанови суду про визнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії докази є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, суд дійшов висновку про необхідність часткового відновлення втраченого провадження саме в частині ухвалення судом постанови про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та ухвали Донецького Апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року.
Відповідно до частини 1 статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Відповідно до частини 2 вказаної статті заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.
Судом встановлено, що заявник строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропустила за поважних причин, оскільки м. Донецьк на теперішній час є тимчасово непідконтрольною Україні територією, що позбавляє її можливості отримати виконавчий лист, виданий Пролетарським районним судом м. Донецьк.
У зв`язку з чим суд вважає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання підлягає поновленню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 241-242, 248, 384-385, 389-390 КАС України, суд
Відновити втрачене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа Управління державної казначейської служби України у Будьонівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні діїв частині відновлення змісту:
-постанови Пролетарського районного суду у м. Донецьк від 05.06.2014 року;
-ухвали Донецького Апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року
Постанову Пролетарського районного суду м.Донецька по справі № 262/2660/14а від 05.06.2014 року відновити в такому змісті:
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014 року м.Донецьк

Пролетарський районний суд міста Донецька в складі головуючого судді Масендич В.В. при секретарі Єлісєєвій Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Донеиькг адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління прані та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа: Управління державної казначейської служби України у Будьоннівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні ДІЇ, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом де вказує, що вона перебуває на обліку в УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради з 25.02.2013 року та є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з цим вона отримує грошову допомогу у розмірі 130,00 грн.. виплату якої здійснює УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради.

УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради, як вказує позивач у своєму позові призначена позивачу допомога по догляду за дитиною до досягнення - нею трирічного віку, у відповідності до Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми від 21.11.1992 року.

Розмір призначеної допомоги визначено відповідачем, як зазначає позивач, у відповідності до-Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини і допомоги за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, як різниця між 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатної особи і середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одного члена сім`ї за попередні 6 місяців, але не менше 130,00 грн.

Однак, відповідач не поставив її до відома, шо існують норми закону, які передбачають виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі більшому , ніж їй було виплачено, а тому у березні 2014 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок і доплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до рівня прожиткового мінімуму для дітей до 6 років.

На її звернення відповідачем було надано відповідь, в якій відповідач відмовився зробити донарахування та виплатити різницю допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. :

Просила суд визнати дії УПСЗН Пролетарської районної ради м. Донецька в. частині відмови у перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - неправомірними та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 25.02.2012 року до дати досягнення дитиною* трирічного віку та стягнути з державного бюджету України на її користь нараховану УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 25.02.2012 року до досягнення дитиною трирічного віку з урахуванням фактично виплачених сум. Судові витрати просила покласти на відповідача.

Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, (а.с.5)

Представник відповідача УПЗСН Пролетарської районної в м. Донецьк ради до судового засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином повідомлений (а.с.33) надав суду заяву з проханням розглянути справи у за його відсутністю (а.с.34)

Згідно наданих суду письмових заперечень представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, вказані у запереченнях, (а.с. 27)

Представник третьої особи Управління державної казначейської служби України у Будьоннівському та Пролетарському районах м. Донецька до судового засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, суд на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Закон України Про державну допомогу сім`ям з дітьми № 2811-XII від 21 листопада 1992 року (далі - Закон № 2811 -XII) відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , матір`ю у свідоцтві про народження якого записана позивач ОСОБА_1 (а.с. 12).

26 березня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради з заявою про проведення перерахунку призначеної їй допомоги до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з моменту призначення у відповідності до у відповідності до Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років на поточний рік, про що свідчить надана суду копія відповідної заяви. (а.с. 6)

Згідно з копії відповіді УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради від 11.04.2014 року № А127-5.1-6.2 Щодо призначення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, адресованої Алексєєнко Є.В. на її звернення від 26.03.2014 року, відповідач надав відповідь, в якій повідомив, що допомога по догляду за дитиною виплачується у розмірі встановленому чинним законодавством, а також повідомив, що ОСОБА_3 не реалізувала свого права на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею_ трирічного віку у підвищеному розмірі, (а.с. 7).

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради з 25.02.2013 року, що підтверджується наданою суду копіє рішення УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 01.04.2013 року та їй призначена державна допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130,00 грн. на місць з 25.02.2013 року по 17.12.2015 року. (а.с. 8).

У відповідності до наданої суду довідки № 1329 від 01.04.2014 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Пролетарської районної в м. Донецьку ради та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130,00 грн. щомісячно, починаючи з лютого 2013 року. (а.с. 9)

Згідно положень ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов`язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підставі передбаченої частиною першою статті 237 цього Кодексу.

При ухвалені рішення необхідно врахувати, що статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає зокрема право на забезпеченняі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

В постанові Верховного Суду України від 25.12.2012р. у справі № 21-410а12 зазначено наступне.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону № 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-ІП. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-ІІІ було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 визнано неконституційним пункт 2.5 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виключення статей 40- 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Пунктом 2 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було передбачено, що розділ 2 цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, а з 1 січня 2009 року статті 13, 15 Закону Про державну допомогу сім`ям з дітьми.

Крім того, відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду-соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, (п.23, 25), були внесені відповідні зміни до Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми та Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, були виключені статті 40-44.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку [текст втрачено] виплати допомоги особі, яка застрахована та не застрахована у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, в даному випадку такою особою є позивач, повинні застосовуватися норми чинного законодавства України, а тому, позовні вимоги позивача про визнання дій УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради щодо нарахування та виплати державної допомоги до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку підлягають задоволенню по день розгляду справи, тобто по 05.06.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи той факт, що позивач не заявляла позовних вимог щодо стягнення коштів з державного органу, а просила суд визнати дії УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради щодо відмови у перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку неправомірними та зобов`язати провести перерахунок і виплачувати їй недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, стягнувши з державного бюджету України Нараховану відповідачем грошову суму з 25.02.2012 року, суд Приходить до висновку, що позовні вимоги з частині стягнення з Державного бюджету України нарахованої УПСЗН Пролетарської районної в м. Донецьку ради грошової суми з 25.02.2012 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки стягненню підлягає конкретна грошова сума, а не нарахована в майбутньому.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги позивача щодо проведення перерахунку та нарахування державної допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років до досягнення дитиною трирічного віку з 25.02.2012 року також не підлягають задоволенню, оскільки, у судовому засіданні було встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного лише з 25.02.2013 року, при цьому, з огляду на вимоги ст.ст. 99, 100 КАС України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо проведення перерахунку та нарахування державної допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести до досягнення дитиною трирічного віку з 25.02.2013 року також не підлягають задоволенню, оскільки вказана частина позовних вимог виходить за межі позовної давності, враховуючи той факт, що позивач звернулася до відповідача з відповідною заявою лише 26.03.2014 року, що було встановлено у судовому засіданні, суд вважає за доцільне ОСОБА_4 вказану частину позовних вимог, починаючи з 26.09.2013 року.

Разом з тим суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в частині проведення виплат в визначеному позивачем розмірі в подальшому, оскільки в межах КАС України захисту підлягає порушене право позивача, суд не встановлює обов`язки суб`єкта владних повноважень на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в Подальшому припинені або змінені шляхом внесення змін до закону.

На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа), оскільки відповідач відноситься до органів місцевого самоврядування на підставі, положень ст.ст. 11, 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, тому з місцевого бюджету Пролетарського району на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 73,08 грн

На підставі викладеного, керуючись Законом України Про допомогу сім`ям з дітьми, Законами України Про Державний бюджет України на 2008 рік, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.08 року № 10-рп, постановою Верховного Суду України від 25.12.2012р. у справі № 21-410а12, ст. 9, 10, 11, 69, 94, 128, 158-163, 186 Кодексу Адміністративного Судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа: Управління державної казначейської служби України у Будьоннівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Калінінської районної у м. Донецьку ради щодо не донарахування та виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок та , виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з місцевого бюджету Пролетарського району м. Донецька на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Пролетарський районний суд міста Донецька.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя:»

Ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 03.09.2014 року справа №262/2660/14 відновити в такому змісті:

«Головуючий у 1 інстанції - Масендич В.В.

Суддя-доповідач - Міронова Г.М.

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року справа №262/2660/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м. Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Блохіна А.А., Яковенка М.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на постанову Пролетарського районного суду міста Донецька від 05 червня 2014 року у справі № 262/2660/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа: Управління державної казначейської служби України у Будьоннівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.04.2014 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, мотивуючи свої вимоги тим, що має малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим перебуває на обліку в управлінні та отримує грошову допомогу у розмірі 130,00 грн. на дитину, тобто зазначений вид допомоги виплачувався їй у сумі меншій, ніж це передбачено законодавством України. Просила суд визнати неправомірними такі дії відповідача та зобов`язати відповідача здійснити нарахування їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на поточний рік за період з 25.02.2012 року до дати досягнення сином трирічного віку та стягнути нараховану суму з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Пролетарського районного суду міста Донецька від 05 червня 2014 року у справі № 262/2660/14-а адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради щодо недонарахування та виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 26.09.2013 року по 05.06.2014 року, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ст.ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та зазначив, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для здійснення перерахунку та проведення доплат до виплачених розмірів.

Сторони у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач є матір`ю ОСОБА_2 , який народжений ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 12).

Позивач у зв`язку з народженням дитини перебуває на обліку у відповідача та отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 18,57 грн. у лютому 2013 року, у розмірі 130 грн. - з березня 2013 року (а.с. 8, 9).

ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної допомоги, на що відповідачем було надано відповідь від 11.04.2014 року, в якій повідомлено позивача про те, що всі соціальні допомоги були їй призначені відповідно до чинного законодавства (а.с. 6, 7).

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог відповідають нормам матеріального і процесуального права з наступних підстав.

До 1 січня 2008 року - дати набрання чинності Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон N 107-VI) - правовідносини щодо виплати допомоги регулювалися Законом N 2811-XII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом N 2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами. Зокрема, статтею 43 Закону N 2240-III було передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були внесені відповідні зміни до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами до статті 13 Закону № 2811-XII його дію поширено на застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III було виключено статті 40 - 44.

Конституційний Суд України Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40 - 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом України відновили свою дію вищезазначені положення Закону № 2240-III, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону № 2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня 2008 року № 835-VI "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та статтею 45 Закону України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону № 2240-III призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми був затверджений постановою Кабінету Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751 саме на виконання Закону N 2811-XII (пункт 1). Новий акт уряду на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги відповідно до Закону N 2240-III на виконання статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону N 2154-VI Кабінетом Міністрів України не визначалися.

Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік», Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», не встановлювався інший, ніж у Законі № 2240-ІІІ розмір допомоги, а положення постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року було затверджено саме на виконання Закону № 2811 ХІІ, тому застосовувати зазначену постанову КМУ до особи, яка застрахована в системі загальнообов`язкового страхування неможливо, оскільки на відносини щодо виплати допомоги такій особі у зазначеному випадку поширюються норми спеціального Закону № 2240-ІІІ, а саме ст. 43, згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, відповідач, виплачуючи позивачу допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», діяв неправомірно та з порушенням вимог законодавства.

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод. За положеннями частини третьої статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановлено законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-3.

27 березня 2014 року Верховною Радою України було прийнято закон «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII (далі Закон 3 1166-УП), пункт 7 якого передбачає: 7. У Законі України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми":

1) пункт 3 частини першої статті 3 виключити;

2) текст статті 12 викласти у такій редакції:

"Допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України";

3) у статті 12 3 слово "першої" виключити;

Розділ IV "Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" виключити.

В абзаці третьому пункту 2 Прикінцевих положеннях Закону № 1166-VII визначено, що дія пункту 7, підпункту 1 пункту 8 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 липня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, судом при винесені постанови про часткове задоволення позовних вимог встановлено граничну дату виплати державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме «по ІНФОРМАЦІЯ_4 », що цілком відповідає наведеним вище нормам.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради - залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського районного суду міста Донецька від 05 червня 2014 року у справі № 262/2660/14-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа: Управління державної казначейської служби України у Будьоннівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36, 54 грн. (тридцять шість) за подання апеляційної скарги.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Суддів: А.А. Блохін

М.М. Яковенко»

Поновити Алексєєнко Євгенії Володимирівні строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №262/2660/14а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Пролетарської районної у м. Донецьку ради, третя особа Управління державної казначейської служби України у Будьонівському та Пролетарському районах м. Донецька про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії/

Ухвала суду може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: