Постанова

Іменем України

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 201/14073/15-ц

провадження № 61-17352св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «ХайдельбергГраніт Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року у складі судді Черновського Г. В. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Глущенко Н. Г., Пономарь З. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ХайдельбергГраніт Україна» (далі - ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна») про стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що з 30 березня 2012 року до 01 лютого 2015 року він працював у ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» на посаді торгового представника, згідно з наказом від 28 січня 2015 року № 01-зв його звільнено з посади 01 лютого 2015 року за угодою сторін.

У день звільнення трудова книжка йому не видана не зважаючи на те, що він був на роботі. Трудова книжка не видана йому і в наступному не зважаючи на його неодноразові усні звернення до керівництва товариства, отже, він тривалий час не міг стати на облік в центр зайнятості як безробітний та не міг влаштуватися на нову роботу.

23 липня 2015 року після письмового звернення до відповідача, останній надіслав трудову книжку поштою.

Такими неправомірними діями відповідач, на думку позивача, спричинив йому і моральну шкоду.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 36 181,20 грн, 6 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 552,20 грн судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки в розмірі 36 181,20 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн, всього - 38 181,20 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, оскільки позивачу, який був звільнений з роботи 01 лютого 2015 року, з вини відповідача не було видано трудову книжку ні в день звільнення, ні в наступний час, є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки за період з 02 до 29 липня 2015 року та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнених середнього заробітку та моральної шкоди змінено.

Стягнуто з ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» на користь ОСОБА_1 2 356,00 грн середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та 100,00 грн на відшкодування моральної шкоди, всього - 2 456,00 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що реєстрація відправки поштової кореспонденції позивачу в реєстрах Публічного акціонерного товариства «ХайдельбергЦемент Україна» (далі - ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна») не є порушенням, виходячи з вище зазначених обставин, чого не взяв до уваги суд першої інстанції.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він неодноразово звертався з усними вимогами до ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» про видачу трудової книжки, тому вони не можуть бути взяті судом до уваги.

Відповідач не вправі був переслати позивачу трудову книжку поштою, тому вона зберігалась в товаристві до липня 2015 року, отже, вини відповідача в затримці видачі трудової книжки в період з лютого до липня 2015 року немає.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині стягненого середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки підлягає зміні - зменшенню з 36 181,20 грн до 2 356,00 грн. Також підлягає зміні рішення суду першої інстанції в частині стягнення 2 000,00 грн до 100,00 грн на відшкодування моральної шкоди, виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, які наступили для позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення 2 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідача на його користь 6 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У решті просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення частини першої статті 4 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), порушив норми частини першої статті 212 ЦПК України 2004 року, неправильно застосував пункт 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301; не надав оцінки листу Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 24 вересня 2015 року № 9-66-09-1819 про те, що за період з 01 лютого до 23 липня 2015 року кореспонденція на його ім`я не значиться.

Також незаконним є рішення суду апеляційної інстанції у частині зменшення розміру на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом не враховано тривалість порушення його прав, докази негативних наслідків для його здоров`я.

У квітні 2017 року ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» надало заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 22 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Хайдельберг ГранітУкраїна» із заявою про звільнення 01 лютого 2015 року за угодою сторін. Згідно з наказом ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» від 28 січня 2015 року № 01-зв ОСОБА_1 звільнений 01 лютого 2015 року за угодою сторін на підставі пункту 1 частини першої статті КЗпП України.

Оскільки сторони дійшли згоди про звільнення ОСОБА_1 01 лютого 2015 року, проте цей день припадав на вихідний, наказом генерального директора ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» від 30 січня 2015 року № 01-п визначена особа ( ОСОБА_2 ), яка повинна був видати ОСОБА_1 трудову книжку та якій делеговане таке право розпорядженням від 30 січня 2015 року № 01-ос. Однак, згідно з актами від 01 лютого 2015 року, ОСОБА_1 був відсутній цього дня на роботі.

Оскільки працівник був звільнений з роботи 01 лютого 2015 року, але не отримав трудову книжку ні 01, ні 02 лютого 2015 року, ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» листом від 03 лютого 2015 року № 03/02-1 повідомило позивача про термінову явку для отримання трудової книжки. Відправка цього листа підтверджена реєстром поштової кореспонденції та поштовою квитанцію. Оскільки позивач не отримував свою трудову книжку, ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» повідомляло його листами про необхідність отримання трудової книжки від 10 лютого 2015 року (отриманий ОСОБА_1 14 лютого 2015 року, що підтверджено реєстром та квитанцією про відправку і поштовим повідомленням про вручення); від 11 лютого 2015 року (отриманий ОСОБА_1 18 лютого 2015 року, що підтверджено реєстром та квитанцією про відправку і поштовим повідомленням про вручення); від 12 лютого 2015 року (отриманий ОСОБА_1 03 березня 2015 року, що підтверджено реєстром та квитанцією про відправку і поштовим повідомленням про вручення).

Листи позивачу ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» направляло за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена ОСОБА_1 в його особистій справі, зокрема в особовій картці форми П-2. За цією адресою ОСОБА_1 зареєстрований разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_4 до 13 липня 2015 року, що підтверджено довідкою комунального підприємства, наданою суду апеляційної інстанції.

Відповідальною за ведення кадрового обліку та кадрового діловодства в ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» наказом ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» від 17 листопада 2014 року № 03-ос призначено ОСОБА_5 , яка є спеціалістом з персоналу ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна». ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» є представником з виробництва гранітного щебеню ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», їх кінцевим бенефіціарним власником є «Heidelberg ІНФОРМАЦІЯ_1 Ludwig Kurt PD».

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що реєстрація відправки поштової кореспонденції позивачу в реєстрах ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна» не є порушенням, виходячи з вищезазначених обставин, чого не взяв до уваги суд першої інстанції.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що він неодноразово звертався з усними вимогами до ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» про видачу трудової книжки. Відповідач не вправі був переслати позивачу трудову книжку поштою, тому вона зберігалась у ТОВ «ХайдельбергГраніт Україна» до липня 2015 року.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважав, що вина відповідача в затримці видачі трудової книжки в період з лютого до липня 2015 року відсутня.

Вперше позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу трудової книжки 07 липня 2015 року та просив надіслати йому трудову книжку поштою за новою адресою: АДРЕСА_2 .

Цю заяву відповідач отримав 15 липня 2015 року, проте направив позивачу трудову книжку лише 23 липня 2015 року, тобто із затриманням її відправки на 8 днів.

Отже, з відповідача на користь позивача на підставі частини п`ятої статті 235 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в сумі 2 356,00 грн, з яких: 6 227,00 грн та 6 436,35 грн - заробітна плата за грудень 2015 року та січень 2016 року; 43 дні - сумарна кількість робочих днів у грудні 2015 року та січні 2016 року; 8 днів - дні затримки видачі трудової книжки.

Щодо спричинення позивачу моральної шкоди у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки, суд апеляційної інстанції вважав, що виходячи з обставин справи та наслідків, які наступили для позивача, розмір на відшкодування моральної шкоди слід зменшити з 2 000,00 грн до 100,00 грн з підстав, передбачених статтею 237-1 КЗпП України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301, якщо працівник відсутній на роботі у день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про потребу отримати трудову книжку. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Частиною п`ятою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

Оскільки позивач вперше звернувся до відповідача з заявою про видачу трудової книжки 07 липня 2015 року, проте відповідач, отримавши її 15 липня 2015 року, надіслав позивачу поштою трудову книжку лише 23 липня 2015 року, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що з відповідача на користь позивача на підставі частини п`ятої статті 235 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в сумі 2 356,00 грн, з яких: 6 227,00 грн та 6 436,35 грн - заробітна плата за грудень 2015 року та січень 2016 року; 43 дні - сумарна кількість робочих днів у грудні 2015 року та січні 2016 року; 8 днів - дні затримки видачі трудової книжки.

Щодо спричинення позивачу відповідачем моральної шкоди у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що виходячи з дійсних обставин справи та наслідків, які наступили для позивача, розмір на відшкодування моральної шкоди слід зменшити її розмір з 2 000,00 грн до 100,00 грн з підстав, передбачених статтею 237-1 КЗпП України.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції правильно застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2016 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко