ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5202/19 Справа № 215/4585/18 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняу письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року, ухваленого суддею Коноваленеком М.І. у місті Кривому Розі, повне судове рішення складено 29 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариство «Криворізький залізорудний комбінат», (надалі - ПАТ Криворізький залізорудний комбінат» )про стягнення моральної шкоди завданої смертю сина на виробництві.

В обґрунтування заявленого позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, при виконанні трудових обов`язків майстра гірничої дільниці №7 шахти «Гвардійська» ПАТ«Криворізький залізорудний комбінат», загинув його син, ОСОБА_2 , внаслідок отруєння чадним газом на робочому місці. Нещасний випадок відбувся з вини працівників відповідача, які в допустили порушення посадових інструкцій. Після смерті сина, позивач відчуває сильне душевне потрясіння, шок, і по теперішній час перебуває у пригніченому стані, не може заснути вночі, подальше життя позбавилось будь-якого сенсу. Відсутність сина, змінила звичайний уклад його життя, постійно перебуває у напруженому психічному стані, постійно згадує сина, став замкнутим у спілкуванні, тому йому завдано глибоких моральних страждань.Після уточнення позовни вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 180000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ Криворізький залізорудний комбінат» на його користь 120000 грн. моральної шкоди, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В апеляційній позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду та збільшення розміру стягнутої шкоди до 150000 грн. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує на те, що судом в достатній мірі не враховано тяжкість моральних страждань позивача, безповоротність втрати, тому вважає визначений розмір моральної шкоди значно заниженим.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи ставить питання про скасування рішення суду та відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначають що позивачем не надано жодного допустимого доказу завдання йому моральної шкоди. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано, що винним у нещасному випадку визнано самого потерпілого ОСОБА_2 . Жодним працівником підприємства відповідача не завдано шкоду потерпілому, що виключає обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу за відсутності вини ПАТ Криворізький залізорудний комбінат».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних виснвоків.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний його батьком (а.с.6).

Актом №18-23 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом встановлено обставини нещасного випадку при яких загинув ОСОБА_2 який ІНФОРМАЦІЯ_2 працював у третю зміну (з 15:30 год. до 23:30 год.) . Начальником дільниці №7 ОСОБА_3 , через в.о. майстра гірничої дільниці №7 ОСОБА_2 видано письмовий наряд робітникам дільниці №7, зокрема: прохіднику ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 на отримання та доставки вибухівки, на буріння шпурів 30х21.5м. та вести підрівні роботи по штреку скреперування 188 - 193 осей гор.1340м. по буровому орту 188 осі гор. - 1315м. та по орту 193 осі гор.1340м. керував роботами у зміні та виконував технічний нагляд в.о. гірничого майстра ОСОБА_2 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 піднялися по драбині ВХП №22 193 осі гор. - 1340м./ 1333м. об 22:15 год. виявили, що ОСОБА_2 лежав без свідомості. Після проведення реанімаційних заходів, які виконувалися під час транспортування потерпілого до ствола шахти о 08:25 медичним працівником ДВГРЗ було констатовано біологічну смерть ОСОБА_2 , зумовлену отруєнням чадним газом. Причина настання нещасного випадку: основна - організаційна - невиконання посадових обов`язків (а.с.7-11).

У п. 10 Акту визначено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування: - ОСОБА_2 - в.о. гірничого майстра дільниці №7 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не користувався газоаналізатором - не контролював вентиляційний режим і ступень запиленості на дільниці, не зробив відбір повітря на наявність газу в атмосфері на робочому місті. ОСОБА_3 - начальник дільниці № 7, шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», який не забезпечив безпечне ведення гірничих робіт та охорону праці, не забезпечив належний контроль за додержанням працюючими правил і норм з охорони праці підлеглим персоналом, не забезпечив додержання та виконання робіт на дільниці, чим порушив вимоги посадової інструкції.

У Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 26.04.2017р. о 21:40 год. у ПАТ «Кривбасзалізрудком» від 06.07.2018, затвердженого заступником начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області 06.07.2018 зазначено причини настання нещасного випадку: організаційна - невиконання посадових інструкцій Порушено п. 4 розділ ІІ Правил безпеки під час розробки родовищ рудних та нерудних корисних копалин підземним способом НПАОП 0.00-1.77-16.. У п. 6 Висновку комісії вказано, що більшістю членів комісії було прийнято рішення, що особою, чиї дії або бездіяльність призвели до нещасного випадку є: - ОСОБА_3 начальник дільниці № 7 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.12-18).

Потерпілий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про доведення факту спричинення моральної шкоди позивачу, як батьку загиблого від нещасного випадку на виробництві, та обов`язку відповідача відшкодувати її.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, як батько загиблого від нещасного випадку на виробництві.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 . колегією суддів відхиляються, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві стався в результаті незабезпечення потерпілому відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком» безпечних та нешкідливих умов праці, встановлений та підтверджується матеріалами справи.

Так, позивач втратив рідну людину, сина, якого дуже любив та поважав, чим порушений звичайний для нього спосіб життя, а втрата близької людини, вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для нього опорою, моральною підтримкою, і він змушений переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Крім того, факт вини посадових осіб ПАТ «Кривбасзалізрудком», окрім провини самого потерпілого доведений актом проведення спеційльного розслідування, у п. 6, якого зазначено, що особою, чиї дії або бездіяльність призвели до нещасного випадку є: - ОСОБА_3 начальник дільниці № 7 шахти «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.10,18). Встановлені фактичні дані спростовують посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про відсутність вини підприємства у загибелі сина позивача, як підставу для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, є дещо заниженим, визначений без повного урахування роз`яснень, наведених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до яких, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин, у зв`язку із чим доводи позивача, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Колегія суддів, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характер психологічної травми, яку батько отримав у зв`язку зі смертю сина від нещасного випадку, та неможливість повернути до життя найріднішу людину, а також наявність винних дій зі сторони працівників відповідача у нещасному випадку, а також з урахуванням винних дій самого потерпілого, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, вважає що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди слід змінити та збільшити з 120000 грн. до 130000 грн., що відповідно до положення п.п.1.3 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо визначення судом першої інстанції розміру судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави за ставками не майнового характеру такими, що не відповідають нормам законодавства.

Згідно положення, закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Частина 6 ст. 141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при визначенні розміру судового збору, який підлягає стягненню на користь держави за рахунок відповідача, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, на підставі п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині стягнутого з відповідача на користь держави судового збору.

З відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволених вимог, в сумі 1300 грн., що становить 1% від суми моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 1,3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 збільшивши його з 120000 грн. до 130000 грн. без утримання податків та обов`язкових платежів.

Змінити рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року в частині стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави розміру судового збору збільшивши його з 704,80 грн. до 1300 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 червня 2019 року.

Головуючий:

Судді: