КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Скрипка О.І.
№22-ц/824/3086/2019 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №754/9026/16-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Чобіток А.О.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способу участі батька у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Позов обґрунтовував тим, що з 28.08.2013 року по 09.02.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу в силу віку залишилась проживати разом з матір'ю за адресою її реєстрації. Питання щодо визначення місця проживання дитини в судовому чи іншому порядку не вирішувалось.

Змоменту розірвання шлюбу відповідач систематично перешкоджає йому у виконанні обов'язків по вихованню дитини, у спілкуванні з нею та її вихованні, чим грубо порушує його права, а і права дитини, зокрема, право дитини на особисте спілкування з батьком. Він систематично та заздалегідь попереджає відповідача про час свого приїзду до доньки, про свої наміри вийти з дитиною на прогулянку, проте, коли він приїздить, йому ніхто не відчиняє двері. Крім того, незважаючи на норми СК України, відповідач на власний розсуд, порушуючи його права, як батька, вирішує всі питання з виховання та розвитку їхньої спільної дитини. Така поведінка відповідача є для нього незрозумілою, оскільки всі його зусилля, як батька, спрямовані на створення для доньки найкращих умов, крім того, з моменту втрати роботи у вересні 2015 року він надає допомогу на утримання дитини в добровільному порядку.

Ураховуючи наведене просив суд визначити спосіб його участі, як батька, у вихованні доньки, встановивши наступний графік спілкування з донькою ОСОБА_6, який відповідає інтересам дитини такого віку:

-для спілкування з донькою та її виховання - кожного тижня місяця у понеділок, середу, п'ятницю з сімнадцятої години до дев'ятнадцятої години;

-для відпочинку та оздоровлення дитини - під час літнього періоду один календарний місяць та під час зимового періоду два тижні.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вихованні та спілкуванні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожного понеділка, середи та п»ятниці з 17.00 год. до 19.00 год. в присутності матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 21 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначає, що судом не встановлено виключних обставин, які перешкоджають особистому спілкуванню позивача з донькою або вимагають такого спілкування в присутності інших осіб.

Висновки психолога навпаки підтверджують, що спілкування дитини з батьком може відбуватися без участі відповідача, оскільки дитина не боїться позивача, виявляє зацікавленість у спілкуванні з позивачем та очікує на таке спілкування, приймаючи самостійно рішення погоджується на проведення часу з позивачем, проте чекає на підтвердження свого рішення мамою.

Судом не враховано висновки психолога у Висновку №089 від 14.05.2018 року, які підтверджують, що особистість батька витісняється шляхом заміщення його іншим чоловіком, тобто сторонньою для дитини особою.

Судом не вирішено питання щодо можливості спільного відпочинку батька та дитини протягом канікулярного періоду. Суд не навів жодної обставини, жодних фактів на підтвердження того, що такий відпочинок не може відбуватися.

Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, повідомлена належним чином 17.01.2019 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, не забезпечила явку представника в судове засідання. На адресу суду надіслала листа від 22.01.2019 року в якому просить розглядати справу за відсутності представника третьої особи та залишити рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_5 та їх представників, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2013 року, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 09.02.2015 року (а.с.4-5 т.1).

Сторони є батьками малолітньоїдоньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.6 т.1).

Після припинення відносин між сторонами дитина проживає разом з матір'ю ОСОБА_5

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_3 посилався на те, що між ним та ОСОБА_5 не досягнуто згоди з приводу йогоучасті у вихованні та спілкуванні з дитиною, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння.

Статтею 3Конвенції про права дитини передбачено, щов усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Статтею 141 СК України передбачено рівні права та обов'язки обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Відповідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, та враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку.

З таким висновком суду погодилися учасники процесу та суд апеляційної інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд першої інстанції керувався інтересами дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Згідно з частинами четвертою та п'ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За висновком Служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 13.07.2017 року № 102103/31-6237 встановлено порядок зустрічей позивача з дитиною, а саме:

- кожного понеділка, середи та п'ятниці з 17.00 год. до 19.00 год.

Комісією також рекомендовано, щоб зустрічі батька з дитиною відбувались в присутності матері дитини ОСОБА_5 на підставі одноголосного рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 06.07.2017 року № 12) (а.с.65-67,146-148 т.1).

При цьому було враховано стан здоров"я дитини, яка схильна до алергії та потребує відповідного догляду та харчування.

Колегія суддів, враховуючи висновок Служби у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 13.03.2017 року № 102103/31-6237 погоджується з висновком суду першої інстанції про визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожного понеділка, середи та п'ятниці з 17.00 год. до 19.00 год. саме в присутності матері ОСОБА_5, оскільки такий спосіб відповідає інтересами дитини відповідного віку та дозволить батьку ближче познайомитись з донькою, з якою позивач лише періодично спілкувався та зрозуміти стан здоров'я дитини.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв'язок, дитина повноцінно не сприймає позивача, як батька, відтак, визначення проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.

Судом при визначенні способі участі батька у вихованні дитини, серед іншого, було враховано висновок № 089 від 14.05.2018 року психологічного обстеження дитини, проведеного психологом Міського центру дитини ОСОБА_7 за яким, ураховуючи результати діагностики, сформовану міцну емоційну прив'язаність до матері, уникаючу прив'язаність до батька, задоволенні потреби в любові та догляду з боку матері психологом надано наступні рекомендації:

-батькам ОСОБА_8 та ОСОБА_3 скористатись сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов'язаних з вихованням доньки;

-поступове налагодження спілкування та формування емоційної прив'язаності доньки до батька шляхом їхніх зустрічей, які мають відбуватись за присутності матері або іншої третьої особи, яка є безпечної для дитини; зустрічі мають відбуватись у спокійній та безпечній атмосфері;

-після налагодження довірливих стосунків батька з дитиною розглянути питання про встановлення стабільного графіку зустрічей, який враховуватиме бажання та інтереси дитини. (а.с.202-205 т.1).

Ураховуючи висновок органу опіки та піклування, а також висновок психологічного обстеження дитини, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині визначення спілкування батька з дитиною в присутності матері.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволенні позовних вимог, а саме визначення способу участі ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного понеділка, середи та п'ятниці з 17.00 год. до 19.00 год. в присутності матері ОСОБА_5 та обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог щодо проведення зустрічей з дитиною без присутності матері.

Також колегія суддів погоджується з відмовою суду, з наведених вище підстав, в задоволенні позовної вимоги щодо проведення спільного відпочинку та оздоровлення дитини - під час літнього періоду один календарний місяць та під час зимового періоду два тижні.

У судовому засіданні сторони пояснили, що з весни 2014 року батько не проживає з дитиною. Останнього разу позивач бачився з донькою в літку 2018 року. Також з пояснень відповідача слідує, що дитина схильна до алергії, що підтверджується довідкою про стан здоров'я, проте позивач, який не регулярно спілкується з дитиною, через необізнаність з алергічними реакціями організму дитини, може ненавмисно нанести шкоду здоров'ю доньки. Крім того, через нечасте спілкування позивача з донькою, остання почала боятися батька.

Тому, з урахуванням віку, статі дитини та її психологічної прив'язаності до матері, колегія суддів вважає, що на даний час відсутність матері поряд з дитиною протягом тривалого часу буде для неї стресом та може завдати моральну травму.

Судом обґрунтовано зауважено, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання як за домовленістю сторін так і в судовому порядку щодо зміни способу його участі у вихованні дитини з урахуванням її віку, стану здоров'я, зміни ставлення дитини до нього, укріпленням психоемоційного зв'язку та формуванням довірливих стосунків між ними.

Всі зазначені вище висновки зроблені судом з урахуванням конкретних обставин справи та на підставі висновку органу опіки та піклуванняй висновку психологічного обстеження дитини, які не містять відомостей, що унеможливлюють прийняття їх судом як належні докази у справі.

Інші доводи апеляційної скарги по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновок органу опікита результати психологічного обстеження дитини, покладені в основу оскаржуваного рішення суду.

Отже, суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_4 залишити беззадоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді А.О. Чобіток

В.А. Шебуєва