ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3031/19
Провадження № 2/210/1641/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" вересня 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді Сільченко В. Є.
секретаря судового засідання Семко Н. А.
позивача ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2 ,
свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі районної у місті ради Металургійного району у м. Кривому Розі, третя особа Третя Криворізька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу для спадкування,
Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що з січня місяця 2002 року до 30 січня місяця 2018 року ОСОБА_1 (надалі Позивач), і ОСОБА_5 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка в цивільному шлюбі, в кв. АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звернулися за реєстрацією шлюбу до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Після смерті ОСОБА_5 , (надалі «Спадкодавець»), відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаної квартири. Державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори відмовила Позивачу у оформленні права на спадщину, вказавши, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину недостатньо.
Встановлення юридичного факту проживання Позивача однією сім`єю зі Спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто с січня 2002 року по день смерті Спадкодавця 30 січня 2018 року, Позивачу необхідно для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину.
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених у позові. Позивач показала суду, що ОСОБА_5 інших спадкоємців, окрім неї не має. Проживали зі спадкодавцем однією сім`єю, вели спільне господарство, робили ремонт, сплачували комунальні послуги.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав, що позивачка є його матір`ю. Відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були, як у чоловіка та жінки, вони любили один одного. З 1994 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 проживала з спадкоємцем, вони мали спільний бюджет.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала суду, що має добрі стосунки з позивачем. Проживають разом в одному будинку. Позивач з ОСОБА_5 проживали, як чоловік і дружина, тільки були не розписані. Позивач проживає у вказаній квартирі більше п`яти років. Про інших спадкоємців свідку нічого не відомо. Два сини спадкодавця померли.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим, у відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи та про дати судових засідань на поштову адресу за місцем перебування, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
На момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.10).
На момент смерті ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 також зареєстрована у вказаній квартирі.
Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована у спірному домоволодінні з 02 березня 2004 року (а.с.6 зворот).
З письмових матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 квартира АДРЕСА_1 позивачем та померлим ОСОБА_5 була приватизована та видано Свідоцтво про право власності на житло за № Дз 93, яким закріплено право власності по 1/2 частині квартири за кожним.
Також з витягу про реєстрацію права власності встановлено, що вказана квартира належить ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової форми власності по 1/2 частці кожному (а.с.13).
За життя спадкодавець ОСОБА_5 мав двох синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які на час відкриття спадщини померли (а.с.18,19).
08 травня 2019 року Державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вказані відомості за даними Спадкового реєстру: про заведення спадкової справи за заявою Позивача; про відсутність інших спадкоємців за законом та заповітом.
Отже факт спільного проживання Позивача та померлого ОСОБА_5 однією сім`єю, ведення спільного господарства підтверджується зокрема дослідженими письмовими доказами та наданими показами свідків у судовому засіданні.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частини 1, 3 статті 60 ЦПК України).
Як встановлено статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі статтею 1264 цього Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини.
Саме такими міркуваннями ОСОБА_1 мотивує своє звернення до суду.
Згідно п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання Позивача з ОСОБА_5 у період з січня місяця 2002 року до дня його смерті, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.
Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявницею спадщини без встановлення судом вказаного факту позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258,263-265,293-294,315-316,318-319 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі районної у місті ради Металургійного району у м. Кривому Розі, третя особа Третя Криворізька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу для спадкування задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в квартирі АДРЕСА_1 , з січня місяця 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті), тобто не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено та підписано суддею 11 вересня 2019 року.
Суддя: В. Є. Сільченко