Справа № 504/2957/17
провадження № 2/504/822/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, в якій зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку крім позивачки ніхто не зареєстрований, однак проживає відповідач о справі, з яким було розірвано шлюб 15.05.2000 року. ОСОБА_2 провокує скандали, влаштовує бійки. Позивач зверталась до органів поліції. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити, яким зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом виселення.

В судове засідання сторони з`явились.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.12.2016 року по справі №504/3860/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення вступило в законну силу.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.01.2017 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 227 належить ОСОБА_1 на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області.

Згідно рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.05.2000 року по справі №2-215/2000 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шлюб, укладений 02.11.1991 року було розірвано.

Відповідно до довідки Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області від 23.08.2017 року №02-13/382, ОСОБА_2 , 1965 року народження, зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Згідно довідки Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області від 14.08.2017 року №02-13/362, ОСОБА_1 , 1972 року народження, зареєстрована в АДРЕСА_1 , одна.

Відповідно до висновку за результатом розгляду повідомлення ОСОБА_1 Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області від 30.12.2016 року, гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 офіційно розлучені, але продовжують спільно мешкати. В діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відносно останнього складено адміністративний протокол, матеріали адміністративної справи відправлені на розгляд до Лиманського районного суду Одеської області.

Відповідно до ст.ст.41, 47 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Матеріалами справи та поясненнями позивача в ході розгляду справи підтверджено факт неодноразових звернень позивача до поліції, у зв`язку із систематичним порушенням відповідача, який не є власником житлового будинку, правил проживання в ньому, порушуючи при цьому права та інтереси власника будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.116ч.1ЖК України виселенню підлягають особи, які систематично порушують ОСОБА_3 співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно 157 ЖК України членів сім`ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України від 12 квітня 1985 за №2 при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжитті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 640,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров