31 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Пашнєва В.Г.,
за участю секретаря Конєвої А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
09.11.2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі за правилами загального провадження, з призначенням підготовчого засідання.
Зазначеною ухвалою відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Матеріали справи містять відомості про отримання ОСОБА_2 ухвали від 09.11.2018 року, копії позовної з додатками та судової повістки на 19 грудня 2018 року. У встановлений судом строк відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, причини неподання відзиву суду також не повідомлені.
19.12.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача - адвокат ОСОБА_3 подав клопотання, в якому він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував та просив слухати справу у відсутності позивача та його представника.
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилась. Про причини неявки суд не повідомила.
Згідно чч.1,2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.
Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Зважаючи на встановлені ЦПК України процесуальні обмеження часу розгляду справи по суті, суд дійшов до висновку, що відповідач будучи обізнаним про знаходження відповідної позовної заяви на розгляді Ленінського районного суду м.Харкова на власний розсуд не скористалась своїм правом на участь у розгляді своєї справи та подачу відзиву на позовну заяву, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши надані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 28.05.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отримання ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 2000 доларів США підтверджується її особистим підписом наявним у розписці від 28.05.2013 року, яка наявна в матеріалах справи. Згідно зазначеної розписки грошові кошти повинні були бути повернуті у травні 2014 року.
Станом на 31.01.2019 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість за договором позики у загальному розмірі 2000 доларів США.
Таким чином відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконала.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов'язань з повернення позики в матеріалах справи відсутні.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 704,8 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280 ЦПК України, ст. 509, 525, 526, 530, 599, 1047, 1049, 1050 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704.8 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: В.Г.Пашнєв