Справа № 522/870/19
Провадження № 2-з/522/73/19
У Х В А Л А

04 лютого 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Разом з позовною заявою представником позивача надано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно:

1) 3/8 частини 3-х кімнатної квартири загальною площею 72.6 (кв.м), житловою площею 53.8 (кв.м), розташованої за адресом: АДРЕСА_1;

2) домоволодіння з будівлями і спорудами, загальною площею 110 (кв.м), житлова 75.2 (кв.м), розташоване за адресом: АДРЕСА_3 що є 85/100 часткою у спільній власності;

3) однокімнатна квартира загальною площею 31,4 (кв.м). житловою 17.0 (кв.м), розташованої за адресом: Запорізька обл.. АДРЕСА_2, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 03.04.1996 року, яка зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1.

Представник позивача вказує на те, що до суду подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу у розмірі 90000 доларів США, що еквівалентно 2 535 012,0 грн. Боргові зобов'язання відповідачка не виконала. Сума боргу є дуже великою і тому на погляд сторони позивачки потребує забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне відповідачки. Представник позивача вважає, що на даний час існує загроза реалізації нерухомого майна відповідачкою з ціллю уникнення від виконання боргових зобов'язань.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_3 на праві власності належить 3/8 частини 3-х кімнатної квартири загальною площею 72.6 (кв.м), житловою площею 53.8 (кв.м), розташованої за адресом: АДРЕСА_1; домоволодіння з будівлями і спорудами, загальною площею 110 (кв.м), житлова 75.2 (кв.м), розташоване за адресом: АДРЕСА_3 що є 85/100 часткою у спільній власності; однокімнатна квартира загальною площею 31,4 (кв.м). житловою 17.0 (кв.м), розташованої за адресом: АДРЕСА_2.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до них матеріали, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд при розгляді заяви про забезпечення позову повинен з'ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов'язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв'язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд встановив, що між сторонами існує спір про стягнення боргу за договором позики у розмірі 2535012,0 гривен.

Враховуючи суть позовних вимог суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню в частині накладення арешту на однокімнатну квартиру загальною площею 31,4 (кв.м). житловою 17,0 (кв.м), розташованої за адресом: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 03.04.1996 року, яка зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1

В частині задоволення вимоги позивача про накладення арешту на нерухоме майно, а саме 3/8 частини 3-х кімнатної квартири загальною площею 72.6 (кв.м), житловою площею 53.8 (кв.м), розташованої за адресом: АДРЕСА_1, а також домоволодіння з будівлями і спорудами, загальною площею 110 (кв.м), житлова 75.2 (кв.м), розташоване за адресом: АДРЕСА_3 що є 85/100 часткою у спільній власності суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, зазначене майно належить відповідачу на праві спільної часткової власності, а частки не виділені в натурі. Крім того заявником не обґрунтована співмірність вжиття заходів накладенням арешту на все належне майно.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити виконання рішення, суд приходить до висновку про необхідність часткового забезпечення даного позову в межах заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.149-154, 157, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на однокімнатну квартиру загальною площею 31,4 (кв.м). житловою 17,0 (кв.м), розташованої за адресом: АДРЕСА_2 яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 03.04.1996 року, яка зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Суддя: Науменко А.В.

04.02.2019