Справа № 159/6013/18
Провадження № 2/159/228/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 лютого 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковель в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує що є власником ј частини житлового будинку АДРЕСА_1 З дозволу власника, в даному житловому будинку зареєстровані відповідачі у справі. Вказує, що відповідачі в даному житлі з 2000 року не проживають, оскільки мають інше житло для проживання, а їх реєстрація у спірному житлі позбавляє позивача належним чином використовувати свою власність. З посиланням на норми ст. 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1

Ухвалою судді від 11.12.2018 відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Відповідачам запропоновано у 15 денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Ковельського міськрайонного суду відзив на позов. Копію ухвали про відкриття провадження надіслано учасникам справи.

Відповідачі копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримали.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоч завчасно і належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи викладене, суд вважає можливим, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України розглянути справу у відсутності відповідачів, за наявними у справі доказами та ухвалити заочне рішення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З копії договору купівлі-продажу квартири від 22.06.1999, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 642 вбачається, що ОСОБА_1 купила ј частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Судом встановлено та підтверджується довідками УДМС у Волинській області, що в квартирі АДРЕСА_1, крім позивача зареєстровані також ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у п. 39 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Відповідачі з часу реєстрації в квартирі позивача там не проживають, плату за користування житлом не здійснюють, будь-якого інтересу до даного житла не проявляють.

За вказаних обставин, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі № 2, будинку АДРЕСА_1

Судові витрати залишити за позивачем, - за її клопотанням.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 16, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

ВизнатиОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий:Т. Д. Наваляний