КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/570/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року у складі судді Баличевої М.Б.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Національний Банк України про визнання іпотеки за іпотечним договором від 23 листопада 2017 року такою, що припинена та скасування записів у Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання іпотеки за іпотечним договором від 23 листопада 2017 року такою, що припинена та скасування записів у Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зазначала, що 23 листопада 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (надалі - ТОВ «Укрпромбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30 червня 2010 року, укладеного між ТОВ Укрпромбанк», АБ «Дельта Банк» та Національним Банком України та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (надалі - ФОП ОСОБА_2 ) укладено кредитний договір № 101/КВ-07, за умовами якого, ТОВ «Укрпромбанк» надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 750 000 грн. на умовах та в строки встановлені кредитним договором.

23 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., зареєстрований в реєстрі за № 3424.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком України, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а згідно п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпрмбанк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати замість ТОВ «Укрпромбанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

В подальшому до кредитного договору неодноразово вносились зміни, шляхом укладання додаткових угод до кредитного договору, якими умови зобов`язань викладались в новій редакції.

ОСОБА_1 зазначала, що у зв`язку з ухиленням кредитора від прийняття грошових коштів від позичальника, кредитні зобов`язання позичальником виконувались у відповідності до ст. 537 ЦК України, шляхом внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса.

04 березня 2016 року позичальником було внесено останній платіж в погашення заборгованості за кредитним договором, в той же час банком припинення кредитних зобов`язань не визнавалося, у зв`язку з чим позичальник ОСОБА_2 змушений був звернутися за захистом своїх прав до Господарського суду м. Києва з позовом про припинення кредитного договору та рішенням цього ж суду від 30 січня 2017 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано кредитний договір №101/КВ-07 від 23 листопада 2007 року на відкриття відновлювальної кредитної лінії укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» припиненим. Постановами Київського апеляційного господарського суду від 31 травня 2017 року та Вищого господарського суду України від 26 вересня 2017 року зазначене рішення суду залишено без змін.

30 листопада 2017 року ОСОБА_1 направлено на адресу ПАТ «Дельта Банк» лист щодо надання повідомлення про припинення договору іпотеки та вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та забороною відчуження.

Посилаючись на те, що листами від 28 грудня 2017 року та 29 грудня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» повідомив ОСОБА_1 про те, що розгляд її звернення потребує більш детального вивчення та станом на момент звернення у суд із позовом відповіді надано не було, позивач просила:

визнати Іпотечний договір від 23 листопада 2007 року, укладений між, правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3955, припиненим з 31 травня 2017 року;

скасувати запис № 8911508 від 23 листопада 2007 року, майновий поручитель ОСОБА_1 , реєстраційний номер іпотеки - 6093956, у Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

скасувати запис № 8911485 від 23 листопада 2007 року, іпотекодавець - ОСОБА_1 ., реєстраційний номер обтяження - 6094234, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, неврахування правової позиції АТ «Дельта Банк», просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач звертаючись з позовом про визнання договору іпотеки припиненим на підставі ч. 1 ст. 593 ЦК України, обрав спосіб захисту, що не відповідає ст. 16 ЦК України.

Крім того, скаржник вказує, що судом не були враховані доводи банку про те, що зобов`язання припиняється шляхом виконання проведеного належним чином відповідно до ст. 599 ЦК України, а також те, що матеріалами справами не підтверджено належне виконання кредитного зобов`язання ФОП ОСОБА_2 , а саме внесення коштів на депозит нотаріуса.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 23 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30 червня 2010 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», АБ «Дельта Банк» та Національним Банком України та ФОП ОСОБА_2 , укладено кредитний договір № 101/КВ-07 за умовами якого, ТОВ «Укрпромбанк» надав ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 750 000 грн. на умовах та в строки встановлені кредитним договором (а.с.7-13 т.1).

23 листопада 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., зареєстрований в реєстрі за № 3424 (а.с.36-49 т.1).

Відповідно до п. 2.1 договору іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно: магазин загальною площею 127, 3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2

23 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження майна іпотекою за № 6093956 від 23 листопада 2007 року та про обтяження майна ОСОБА_1 на нерухоме майно №6094234 від 23 листопада 2007 року (а.с.50 т.1).

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком України, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях.

Згідно п. 4.2 внаслідок передачі ТОВ «Укрпрмбанк» - ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банк», переходить (відступається) право вимагати замість ТОВ «Укрпромбанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

В подальшому до кредитного договору неодноразово вносились зміни, шляхом укладання додаткових угод до кредитного договору, якими умови зобов`язань викладались в новій редакції.

27 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» укладено додатковий договір № 5 до кредитного договору відповідно до якого, сторони виклали умови договору в новій редакції, а саме: Банк та ОСОБА_2 змінили валюту виконання зобов`язання за кредитним договором з відповідним переведенням заборгованості з повернення кредиту за кредитним договором, розмір якої станом на дату укладання додаткового договору № 5 склав 13 312, 87 Євро, з Євро на гривні - курсом 15 грн. та встановленням цієї заборгованості в розмірі 199 693 грн. 05 коп. (а.с.27-34).

02 березня 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, посвідченого 23 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3955, за умовами якого, сторони виклали текст договору у новій редакції, з урахуванням внесених змін до кредитного договору (а.с.41-49 т.1).

Встановлено, що у зв`язку з ухиленням кредитора від прийняття грошових коштів від позичальника ОСОБА_2 , кредитні зобов`язання позичальником ОСОБА_2 виконувались у відповідності до ст. 537 ЦК України, шляхом внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса.

04 березня 2016 року позичальником ОСОБА_2 було внесено останній платіж в погашення заборгованості за кредитним договором, в той же час Банком припинення кредитних зобов`язань не визнавалося.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30 січня 2017 року у справі №910/6935/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31 травня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 26 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено повністю, визнано припиненим Кредитний договір № 101/КВ-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті), укладений 23 листопада 2007 року між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» та вирішено питання щодо стягнення судових витрат (а.с.52-64 т.1).

30 листопада 2017 року ОСОБА_1 направлено на адресу ПАТ «Дельта Банк» лист щодо надання повідомлення про припинення договору іпотеки та вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження майна іпотекою та забороною відчуження (а.с.65 т.1).

Листами від 27 грудня 2017 року та 28 грудня 2017 року ПАТ «Дельта Банк» повідомив позивача про те, що розгляд її звернення потребує більш детального вивчення (а.с.68,70 т.1).

Відповіді на вказані листи матеріали справи не містять.

Задовольняючи позов районний суд виходив із підстав встановлення судом факту припинення основного зобов`язання за Кредитним договором № 101/КВ-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті), укладений 23 листопада 2007 року між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку із повним виконанням зобов`язань за цим договором.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивач звертаючись з позовом про визнання договору іпотеки припиненим на підставі ч. 1 ст. 593 ЦК України, обрав спосіб захисту, що не відповідає ст. 16 ЦК України, колегія суддів визнає необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів враховує те, що відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про визнання поруки та іпотеки припиненими на підставі частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України, у зв`язку з належним виконанням основного зобов`язання, позивачі посилалися на невизнання банком зазначеного факту.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення поруки та права іпотеки у разі належного виконання основного зобов`язання, презюмується.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, іпотекодавця передбачених частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Таким чином права поручителя, іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання поруки (іпотеки) такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки (іпотеки) чи шляхом припинення зобов`язання за договором.

Враховуючи те, що суд відповідно до норм статей 10, 11 ЦПК України розглядав справу в межах заявлених вимог - про визнання основного зобов`язання та договору поруки і застави припиненими, саме щодо цих правовідносин містяться в мотивувальній частині правові висновки, суд правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, допущена судом помилка в резолютивній частині рішення не призвела до неправильного вирішення спору, а відтак не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про те, що зобов`язання припиняється шляхом виконання проведеного належним чином відповідно до ст. 599 ЦК України, а також те, що матеріалами справами не підтверджено належне виконання кредитного зобов`язання ФОП Руденко П . О. , а саме внесення коштів на депозит нотаріуса, колегія суддів визнає безпідставними.

Положенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30 січня 2017 року у справі №910/6935/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31 травня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 26 вересня 2017 року, позовні вимоги задоволено повністю, визнано припиненим Кредитний договір № 101/КВ-07 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в національній валюті), укладений 23 листопада 2007 року між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» з причин виконання кредитних зобов`язань у повному обсязі (а.с.52-64 т.1).

Таким чином, позичальником належним чином виконано свої зобов`язання за кредитним договором, що встановлено та підтверджено рішення господарського суду м. Києва від 30 січня 2017 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим законом.

Згідно зі ст. 17 Закону іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим законом.

Частиною 4 зазначеної статті Закону встановлено, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Враховуючи ті обставини, що кредитний договір, укладений між банком та позичальником, є припиненим на підставі рішення суду, а відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» припинення основного зобов`язання є підставою для припинення зобов`язань за іпотечним договором, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення поданого по справі позову.

Твердження апеляційної скарги про неналежне виконання зобов`язання за договором спростовуються обставинами, встановленими рішенням Господарського суду м. Києва від 30 січня 2017 року, відповідно до яких залишок заборгованості боржником було внесено на депозит приватного нотаріуса Войтовського В.С. й 10 лютого 2016 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до приватного нотаріуса з запитом, в якому було вказано реквізити перерахування отриманих від позичальника коштів й подальше їх отримання від нотаріуса (а.с.9).

Посилання апеляційної скарги на те, що умови додаткового договору № 2 від 27 лютого 2015 року до кредитного договору порушують права позикодавця, остільки заявлений у договорі курс Євро є заниженим, а тому визначена у ньому заборгованість за кредитом у сумі 199 693 грн. 05 коп. не відповідає фактичному розміру боргу, колегія суддів визнає безпідставними.

При цьому, виходить з того, що додатковий договір № 5 до кредитного договору укладено уповноваженою особою банку - головою ради директорів ПАТ «Дельта Банк», та є чинним, у той час як положеннями ст. 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Окрім зазначеного, колегія суддів враховує й п.1.2 іпотечного договору зі змінами та доповненнями, дійсність якого ніким не оспорено, відповідно до якого ОСОБА_1 передала у іпотеку майно в забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань на суму 199 693 грн. 05 коп., в той час як рішенням Господарського суду м. Києва від 30 січня 2017 року визнано доведеним виконання боржником зобов`язання у повному обсязі й повернення банку заборгованість по кредиту, у сумі 199 693 грн. 05 коп., а також відсотки та комісію, у розмірі 38 738 грн. 87 коп. (а.с.41, 54 т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: