Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 204/6475/18

провадження № 61-5776св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поповича Євгенія Валентиновича на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року у складі судді Самсонової В. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Макарової М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме фактів його роботи на підприємстві Міністерства вугільної промисловості ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ Шахта «Жданівська» в період з 23 лютого 1993 року до 16 листопада 1998 року та відрахування усіх належних страхових внесків до Пенсійного фонду України для пред`явлення до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №3 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області).

Заяву обґрунтовував тим, що він працював на вказаному підприємситві в зазначений період, проте при нарахуванні пенсії за віком цей стаж роботи йому не зараховано. На звернення представника заявника до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із адвокатським запитом, йому повідомлено, що стаж роботи заявника не зараховано до загального стажу роботи, оскільки ОСОБА_1 не надано довідки відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. Встановлення факту матиме наслідком звернення до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за перерахунком пенсії за віком.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги заявника про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не є безспірними, оскільки заявник просить встановити факт його роботи у певний період на підприємстві Міністерства вугільної промисловості ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ Шахта «Жданівська», а також факт відрахування усіх належних страхових внесків до Пенсійного фонду України, що свідчить про наявність спору про право й не може розглядатися у порядку окремого провадження, яке є видом безспірного цивільного судочинства.

Апеляційний суд погодився з таким висновком та, спростовуючи доводи апеляційної скарги заявника, виходив з того, що із заяви вбачається спір щодо перерахунку пенсії за віком.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Попович Є. В. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди помилково дійшли висновку про наявність у вказаній справі спору про право, що стало причиною для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У порядку окремого провадження суд розглядає справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначено у частині першій статті 315 ЦПК України.

За змістом частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення фактів роботи на відповідному підприємстві у певний період та відрахування усіх належних страхових внесків до Пенсійного фонду України, заявник обґрунтовував необхідність встановлення фактів для подальшого зверненням до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питання перерахунку пенсії. Стверджував, що звертався з відповідним зверненням до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Вважав, що є підстави для розгляду його заяви саме у порядку окремого провадження.

У той же час, враховуючи те, що заявнику встановлення вказаних юридичних фактів необхідно для перерахунку пенсії, суди дійшли правильного висновку, що у цьому випадку існує спір про право, а тому необхідно відмовити у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених частиною четвертою статті 315 ЦПК України.

З таким висновком погоджується й Верховний Суд.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про підвідомчість справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показів свідків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи діючий порядок, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі статті 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та частини другої статті 124 Конституції України заявник має право звернутися за захистом свого права до суду, а не із заявою про встановлення факту існування трудових відносин, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, у випадку існування спору про право заява про встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням указаних норм матеріального та процесуального права.

Тому доводи заявника про зворотне є необґрунтованими.

Заявник посилається на те, що його звернення до суду в порядку окремого провадження обумовлене тим, що жодний спір у справі відсутній.

Проте, зважаючи на суть правовідносин, що виникли у зв`язку зі зверненням заявника до суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції також обґрунтовано виходив із того, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосуються перерахунку пенсії, а отже рішень та дій управління Пенсійного фонду України, його посадових осіб щодо неперерахування пенсії.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судових рішень.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поповича Євгенія Валентиновича залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний