Справа № 640/9685/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Якуші Н.В.,

за участю секретаря судових засідань -Коваль А.О.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1 . ,

представника відповідача КП «Жикомсервіс» - Мартиненко А.М.,

представника відповідача КП «Харківблагоустрій» - Пономарьової А.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Жилкомсервіс", Комунального підприємства «Харківблагоустрій» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в процесі розгляд якого уточнив свої вимоги та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 30 133, 39 грн., моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 1536,80 грн. та витрати на проведення оцінки в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 січня 2019 року о 23.30 годині він під`їхав з дружиною на автомобілі «Ореl Meriva» д.н.з. НОМЕР_1 до будівлі по вул.. Донець Захаржевського 5 . Зазначив, що припаркувавши автомобіль біля будівлі у відповідності до ПДР України, вони пішли до кінотеатру. Вказав, що він вийшов з кінотеатру близько 02.50 год. 19 січня 2019 року та коли підійшов до автомобілю, він виявив, що автомобіль пошкоджено через падіння великих брил льоду з даху будинку по вул.. Донець Захаржевського, 5 . У позові зазначив, що ніяких знаків, що могли попередити про загрозу падіння льоду з будівлі, не було в наявності. Зазначив, що він та його дружина бачили, як льодяні брили час від часу продовжували падати з даху на вже пошкоджене авто та поруч, створюючи загрозу життю та здоров`ю перехожих. Вказав, що уламки льоду знаходились в салоні, на капоті та навколо авто, на тротуарі та проїзній частині, що видно на доданих фотографіях, а пошкодження були значними (пробито лобове скло, пошкоджено дах та салон, скрізь розбите скло, зіпсовані сидіння, пошкоджено капот та бампер). Зазначив, що він викликав поліцію, автомобіль був непридатний для використання. В ході розгляду його звернення поліцією було встановлено, що відповідальним за прибирання снігу та льоду з даху будинку за адресою: м. Харків, вул.. Донець Захаржевського 5 є Департамент Комунального майна «Жилкомсервіс». Вказав, що поліцією було відмовлено у відкритті кримінального провадження, мотивуючи це тим, що між позивачем та відповідачем склалися виключно цивільно-правові відносини. Також зазначив, що він та його дружина зазнали матеріальних збитків та моральних страждань, зазнали впливу стресової ситуації, втратили можливість користуватися авто, жити звичним життям. Відповідно до даних проведеної експертизи, збитки, яких він зазнав, складають вартість відновлювального ремонту, та дорівнюють 45 690,37 грн. Страховою компанією було відшкодовано 15 556,98 грн. Отже, відшкодуванню підлягає матеріальна шкода в розмірі 30 133,39 грн. Також вказав, що вказані обставини та бездіяльність відповідачів спричинили йому та його дружині моральні страждання, що зумовлені необхідністю зміни звичного укладу життя, необхідністю витрачати кошти на проведення ремонтних робіт. Позивачу та його дружині була заподіяна безпосередня шкода життю та здоров`ю, взаємовідносини подружжя зазнали великої кількості неприємних дискусій, що викликало погіршення мікроклімату в родині, суперечки, взаємні звинувачення. Наполягав на тому, що він та його дружина були вимушені звернутись до невропатолога в клініку «Еввіва» та вимушені були пройти курс мануальної терапії в клініці «Л+», приймати курс медикаментів, що мали ряд побічних ефектів. Зазначає про те, що він був вимушений присвятити значну частину свого особистого та робочого часу оформленню документів, довідок, спілкуванню з поліцією, страховою компанією, працівникам станції технічного обслуговування, експертам, оплачувати зберігання та охорону автомобілю, а сам автомобіль навіть після часткового здійснення ремонту втратив частину ринкової вартості через сам факт аварії та проведення ремонтних робіт, подія та її наслідки мали вплив на погіршення відносин з начальством через періодичні запізнення, необхідності брати відгули, заниження продуктивності праці. Позивач оцінює свої вимоги з відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

03.06.2019 року через канцелярію суду від представника відповідача КП «Жилкомсервіс» надійшов відзив на позов, у якому останній виклав правову позицію КП «Жилкомсервіс» щодо пред`явлених вимог. Так у відзиві зазначено, що на їх думку у цій справі саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки заподіювача збитків із заподіяними збитками. Вказав, що збитки повинні мати реальний характер, їх розмір повинен бути доведений, як і факт їх понесення. Зазначив, що відповідно до Розпорядження виконавчого комітету ХМР «Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання №809 від 28.05.1997» від 28.02.2007 р. №198, будинок №5 по вул. Донець Захаржевського дійсно знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс». Зазначив, що під час огляду пошкодженого транспортного засобу позивача представників балансоутримувача вказаної будівлі КП «Жилкомсервіс» залучено не було, у зв`язку з чим було позбавлено можливості надати відповідні пояснення та заперечення щодо причин пошкодження автомобілю під час огляду місця події та складання відповідних документів. Наголошував, що з матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивача було припарковано по вул. Донець Захаржевського, 5, проте у матеріалах справи відсутні докази вини відповідача у заподіянні збитків майну позивача (постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо очищення даху підпорядкованого йому будинку). Крім того, зазначив, що згідно пояснень позивача, останній припарку вав свій автомобіль о 23 годині 30 хвилин біля будівлі по вул. Донець Захаржевського, 5 та пішов до кінотеатру, а вийшовши з нього близько 02 години 50 хвилин виявив, що на автомобіль з даху будинку впала бурулька, в результаті чого автомобіль було пошкоджено. Разом з тим, звертав увагу суду, що у позивача не було причин припинити рух транспортного засобу, а саме у зв`язку з технічною несправністю, станом учасника руху, появою перешкоди для руху, як цього вимагає Постанова КМУ від 03.12.2009 р. №1342. Матеріали справи не містять належних доказів того, що територія будинку біля вул.. Донець Захаржевського 5 відведена для стоянки автомобіля та, що автомобіль «Opel Meriva» знаходився в спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту і вжито необхідних заходів для його безпечного збереження. Наголошував, що згідно п.1.9 ПДР України особи, які порушують ці правила несуть відповідальність згідно з законодавством. Відповідно до даних, які містяться у матеріалах позовної заяви, водій ОСОБА_3 здійснив зупинку транспортного засобу «Opel Meriva» в зоні дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 8.4 ПДР України. Дорожній знак, передбачений п. 3.34 ПДР України встановлений при в`їзді на вул. з боку пров. Мєчнікова. З наданої позивачем фотокартки на думку відповідача вбачається, що ОСОБА_3 зупинився безпосередньо за знаком п. 3.34 «Зупинка заборонена» до перехрестя, чим порушив ПДР України. Крім того, представник відповідача КП «Жилкомсервіс» зазначив, що у переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території не передбачено очищення покрівлі будинків від снігу, бурульок, на леді і т.д., а отже вимоги ОСОБА_3 стосовно відшкодування шкоди саме з КП «Жилкомсервіс» є неправомірними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

20.06.2019 року через канцелярію від представник позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що посилання відповідача на наявність знаку «Зупинка заборонена» на початку вулиці, де сталося подія, не змінює факту недбалого ставлення відповідача КП «Жилкомсервіс» до своїх обов`язків, не виправдовує недбалість, тим паче що факт порушення відповідачем КП «Жилкомсервіс» не доведено, а вказаний знак на момент зупинки від позивача закривало припарковане на початку вулиці високе авто, за яким були припарковані інші авто. Крім того зазначила, що позивача не було оштрафовано за порушення ПДР, не було складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності, хоча на місці події не одну годину перебувала поліція. Зазначила, що у відповіді поліції на звернення позивача чітко вказано, що відповідальний за збереження покрівлі, через яку було завдано шкоду є відповідач КП «Жилкомсервіс». Наголошувала на тому, що відповідачем КП «Жилкомсервіс» надано публічний договір та мінімальний перелік послуг з утримання будинків та споруд, однак жоден договір та рішення місцевої влади не можуть входити у протиріччя із законам України, юридична сила яких вища. Вказала, що відповідач КП «Жилкомсервіс» сам підтверджує, що є балансоутримувачем будинку по вул.. Донець Захаржевського 5 , а отже зобов`язаний дотримуватись законів, які діють на всій території України та є обов`язковими для виконання та регулюють питання з утримання будинків. Крім того, посилання відповідача КП «Жилкомсервіс» на те, що прибирання снігу та криги з покрівлі подинку не входить до складових тарифу на утримання будинку та прибудинкової території є безпідставним.

16.07.2019 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначено, що пошкодження автомобіля в результаті падіння з даху брили снігу з льодом не пов`язане з бездіяльністю комунального підприємства «Жилкомесервіс», якщо власник автомобіля здійснив його паркування в неналежному місці. При цьому, на думку КП «Жилкомсервіс» позивачем у відповіді на відзив зазначається, що вказаний знак на момент зупинки закривало припарковане на початку вулиці високе авто, за яким були припарковані інші авто, фактично погоджуючись з тим, що там дійсно розташований знак, що забороняє зупинку транспортних засобів, а тому відповідна територія ніяк не може відноситися до спеціально відведеної для стоянки автомобілів. Тому вважав твердження позивача відносно не складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення та не притягнення його до відповідальності не є підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду (постанова ВС від 16.04.2019 у справі №927/623/18).

Також, наголошував на тому, що рішенням виконавчого комітету ХМР №1186 від 20.12.2006 року КП «Харківблагоустрій» було визначено як виконавця послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, а не КП «Жилкомсервіс», з чого випливає, що суб`єктом, що має здійснювати необхідні роботи з прибирання дахів будинків та відповідальним за заподіяння збитків є саме КП «Харківблагоустрій», а не КП «Жилкомсервіс». Крім того, посилання позивача на п.1.5 Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та на п.1.1.8.6 Примірного переліку послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків на думку представника КП «Жилкомсервіс» не відповідає дійсності. Зазначені положення не є такими, що вказують на обов`язок балансоутримувача здійснювати такі дії, а лише деталізують перелік робіт, спрямованих на утримання житлового фонду, а також, в примірному переліку послуг не встановлено періодичність виконання таких робіт, а саме «регулярно» як зазначає позивач. Крім того, на думку КП «Жилкомсервіс» позивач помилково посилається на розмір заподіяних збитків у сумі 45 690,37 грн., адже згідно вказаного оціночного звіту, це є сумою відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, яка не підлягає стягненню, адже в такому випадку позивач намагається поліпшити свій транспортний засіб, а не відновити існуючий стан. Також, позивачем до суду не надано жодних доказів, довідки, чеків, який міг би підтвердити настання негативних наслідків, у зв`язку з чим вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими.

16.07.2019 року до суду були надані письмові пояснення представника позивача на заперечення відповідача КП «Жилкомсервіс», у яких було зазначено, що посилання відповідача КП «Жилкомсервіс» на рішення Верховного Суду №927/623/18 (не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду) не має відношення до справи, оскільки автомобіль позивача нікому ніякої шкоди не завдав, а навпаки зазнав шкоди. Вважала, що відповідач не може виправдовувати свою недбалість посиланням на порушення Позивачем ПДР. Вказала, що позивач не заперечує проти наявності знака «Зупинка заборонена», це об`єктивний факт, він тільки зазначає, що не бачив цього знака вночі під час паркування. Проте наявність цього знаку не змінює факту недбалого ставленні відповідача до своїх обов`язків, не виправдовує цю недбалість.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2019 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.07.2019 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено КП «Харківблагоустрій».

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16.07.2019 року за клопотанням представника відповідача КП «Жилкомсервіс» про витребування доказів, з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» були витребувані належним чином завірені копії документів, пов`язані із виплатою ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) страхового відшкодування у зв`язку із пошкодженням 19.01.2019 року транспортного засобу OPEL MERIVA днз НОМЕР_1 , в тому числі договору №021029/4605/0000019 від 07.09.2018 року, повідомлення та/або заяву про страхове відшкодування, акти огляду, висновки експертиз (оцінки), рішення про здійснення страхового відшкодування та інші документи, на підставі яких приймалося відповідне рішення та здійснювалися фактичні виплати.

02.08.2019 року до суду були надані письмові заперечення КП «Харківблагоустрій», в якому співвідповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, виключити КП «Харківблагоустрій» з числа відповідачів. В обґрунтування зазначили, що дійсно, між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківблагоустрій» було укладено договір про надання послууг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 27.02.2009 року №281-09/1/С, однак умовами зазначеного договору не було передбачено, що КП «Харківблагоустрій» відповідальний за прибирання льоду з дахів будинку.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2019 року справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилались на обставини викладені у позові.

Представник відповідача Мартиненко А.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник співвідповідача КП «Харківблагоустрій» Пономарьова А . О. у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, які були звернуті до них, оскільки вважала, що КП «Харківблагоустрій» не несе відповідальності за прибирання льоду та снігу з дахів будинків.

Заявою позивача від 13.09.2019 року позовні вимоги були уточнені.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що вона є дружиною позивача і що вона разом із чоловіком 18.01.2019 року приїхали до кінотеатру та припаркували свій автомобіль «Ореl Meriva» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Донець Захаржевського 5. Під час перерви вони з чоловіком спілкувались у фойє кінотеатру, а потім вони розійшлись, оскільки дивились один фільм, проте в різних перекладах. У кінці фільму вона отримала дзвінок від чоловіка, який попросив її вийти на вулиці. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила, що їх автомобіль пошкоджений від льоду, який впав з даху будинку, біля його він був припаркований. Зазначила, що її чоловік викликав поліції і при цьому відмітила, що льод продовжував падати з даху, від чого їй було дуже моторошно.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку

В ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Ореl Meriva» державний номерний знак НОМЕР_1 належить позивачеві ОСОБА_3 (а.с. 12).

Судом встановлено, що 19.01.2019 р. позивач звернувся до поліції з приводу пошкодження його автомобіля «Ореl Meriva» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля будівлі №5 по вул.. Донець Захаржевського в м. Харкові, глибою льоду.

За результатами зверненням позивача до Київського відділу ГУ НП в Харківській області, було встановлено факт пошкодження автомобіля «Ореl Meriva» державний номерний знак НОМЕР_1 19.01.2019 року, зафіксований працівниками поліції, про що, за наслідками розгляду матеріалів ЖЄО-№2187 надано довідку від 22.01.2019 року про результати розгляду звернення позивача. Згідно зазначеної довідки судом вбачається, що Київський відділ ГУ НП в Харківській області, розглянувши матеріали ЖЄО -№2187 від 19.01.2019 року, встановив, що 19.01.2019 року до Київського відділу ГУ НП в Харківській області дійсно надійшло звернення гр. ОСОБА_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за фактом пошкодження його автомобілю по «Ореl Meriva» державний номерний знак НОМЕР_1 . Опитаний гр. ОСОБА_3 пояснив, що 18.01.2019 року близько 23:30 год. він припаркував свій автомобіль «Ореl Meriva» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку за адресою: м. Харків , вул. Донець Захаржевського 5 та пішов до кінотеатру. Близько 02-50 год. 19.01.2019 год. він підійшов до свого автомобілю та виявив, що автомобіль зазнав механічних пошкоджень внаслідок падіння льоду з даху будинку, що спричинило гр. ОСОБА_3 матеріальні збитки (а.с.9).

Отже, наявність пошкоджень в автомобілі «Ореl Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , саме від падіння брилі льоду було зафіксовано в довідці Київського відділу ГУ НП в Харківській області від 22.01.2019 року, у заяві №00286718 про подію, що має ознаки страхового випадку від 21.01.2019 року та у протоколі огляду транспортного засобу від 29 січня 2019 року, здійсненого оцінювачем Черніковою Р.М. (а.с.9,129-132).

Крім того, позивачем надано до суду фотокартки, на яких зафіксовано факт пошкодження 19.01.2019 р. його автомобіля внаслідок падіння льоду з даху будинку за адресою: м. Харків, вул.. Донець Захаржевського 5 (а.с.20-23, 25-39), оригінали фотокарток з флеш носія були досліджені судом під час дослідження доказів у справі.

Судом було роз`яснено сторонам, що в разі їх не згоди з наданими позивачем доказами щодо причин пошкодження автомобіля, вони мають право заявити клопотання про призначення по справі експертизи. Зазначеним процесуальним правом відповідачі не скористались, заяв про призначення по справі експертизи не заявили.

Тому, суд вважає, що досліджені докази позивача щодо наявності на його автомобілі пошкоджень саме через падіння бриль льоду є належними доказами у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Довідка поліції про результати розгляду звернення позивача від 19 лютого 2019 року дійсно не є судовим рішенням, відтак не є обов`язковим для суду і не створює для суду жодної преюдиції. Однак, зазначений документ є письмовим доказом, який суд повинен дослідити та оцінити як окремо, так і в цілому в сукупності з іншими залученими до справи доказами з точки зору належності, допустимості, достовірності, за внутрішнім переконанням, керуючись законом, та зробити висновок про наявність або відсутність можливості достовірно встановити обставини, які входять до предмету доказування.

Зазначена позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 травня 2018 року в справі №922/1909/17.

В даному випадку, сукупністю залучених до справи доказів, які між собою узгоджуються, достовірно підтверджують факт того, що автомобіль ОСОБА_3 був припаркований біля будинку за адресою м. Харків, вул. Донець Захаржевского, 5 , де і був пошкоджений його автомобіль в результаті падіння льоду з даху означеного будинку.

Досліджуючи уточнену позовну заяву позивача в частині пред`явлення вимог про солідарне стягнення шкоди з КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківблагоустрій», суд зазначає наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, відповідно до Розпорядження виконавчого комітету Харківської міської ради "Про внесення змін в договір передачі майна в господарське відання «809 від 28.05.1997» від 28.02.2007 року №198, будинок №5 по вул.. Донець Захаржевського знаходиться на балансі КП «Жилкомсервіс».

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Стаття 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов`язаний:

1) утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками);

2) забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном;

3) забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Стаття 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплює, що виробник зобов`язаний виробити житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний:

1) забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

2) своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період;

3) утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій (далі Правила).

Пунктом 1.5 розділу 1 «Основні положення» Правил закріплено, що утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10 серпня 2004 року № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд».

Серед інших, в даному Примірному переліку, в п. 1 «Утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» зазначено п.п. 1.1. «Санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення, утримання ліфтів»: п.п. 1.1.8 «Дахи та покрівлі» під п.п. 1.1.8.6 наявна така послуга, як «Скидання з дахів та покрівель снігу та льоду».

Також, в п.п. 3.5.12 п. 3.5 «Прибирання прибудинкової території» розділу 3 «Утримання приміщень» Правил вказано, що сніг, що накопичується на дахах, повинен скидатися на землю і переміщатися в прилоткову смугу, а на широких тротуарах формуватися у вали.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Таким чином, на відповідача КП «Жилкомсервіс», як на балансоутримувача будинку №5 по вул. Донець Захаржевського у м. Харкові чинним законодавством покладено обов`язок щодо виконання робіт із скидання снігу та льоду із даху та покрівлі будинку.

Посилання представника КП «Жилкомсервіс» на те, що позивачем не ураховано, що прибирання снігу та криги з покрівлі будинку не входить до складових тарифу на утримання будинку та прибудинкової території та відповідних обов`язків КП «Жилкомсервіс» є безпідставними, оскільки Порядком формування тарифів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 515, визначені складові тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які включають обов`язки з прибирання технічних поверхів, підвалу та покрівлі будинку.

Крім того, відповідно до розділу 2 «Правил технічного обслуговування жилих будинків», технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.

В розділі 4 «Технічне обслуговування і ремонт будівельних конструкцій», пункті 4.5. «Водовідвід і очищення дахів від снігу» Правил, в підпункті 4.5.17 вказано, що дах з зовнішнім водовідводом необхідно періодично очищати від снігу, не допускаючи нагромадження його до товщини 30 см. При заледенінні звисаючих і водовідвідних пристроїв у відлигу сніг скидають і при меншій товщині. На покрівлях з ухилом більше 45 град. (черепичних, ґонтових, дранкових), а також на шиферних сніг очищають тільки в тих місцях, де він затримується (у розжолобках над карнизами та ін.).

Згідно з п.п. 4.5.15. пункту 4.5. розділу 4 Правил при скиданні снігу з даху необхідно стежити за тим, щоб не ушкоджувалися електричні і телефонні проводи, а також зелені насадження. Прилеглу до будинку територію необхідно обгороджувати, а на ділянках з інтенсивним пішохідним рухом ставити чергового.

Підпунктом 4.5.19 пункту 4.5 розділу 4 Правил закріплено, що при очищенні снігу з даху необхідно особливу увагу приділяти прибиранню снігу в період відлиги.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 21 січня 2018 року в справі №712/877/16-ц, від 16 квітня 2018 року в справі №369/3076/17-ц та від 05 вересня 2018 року в справі №761/6010/15-ц.

Крім того, суд зазначає, що Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» не надало доказів того, що укладало відповідні договори на прибирання снігу та льоду з дахів з іншими виконавцями, тобто відповідальність в даному випадку за прибирання снігу та льоду з дахів покладено саме на Комунальне підприємство «Жилкомсервіс».

Враховуючи викладене, та документи, які були долучені до справи КП «Харківблагоустрій» (договір №281-09/1/С про надання послуг з утримання будинків і споруд прибудинкових територій від 27.02.2009 року п.п.3.4.25.6-3.4.25.11), суд прийшов до висновку, що правових підстав для пред`явлення позовних вимог до КП «Харківблагоутрій» немає, а тому вимоги про стягнення суми матеріальної шкоди на користь позивача є обґрунтованими лише до КП «Жилкомсервіс».

Досліджуючи обґрунтування позивача щодо розміру понесених них матеріальних збитків та суми, яку позивач просить стягнути на свою користь, суд встановив наступне.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Так, наявність пошкоджень в автомобілі «Ореl Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , від падіння брилі льоду було зафіксовано в довідці Київського відділу ГУ НП в Харківській області від 22.01.2019 року, у заяві №00286718 про подію, що має ознаки страхового випадку від 21.01.2019 року та у протоколі огляду транспортного засобу від 29 січня 2019 року, здійсненого оцінювачем Черніковою Р.М. (а.с.9,129-132).

Вартість збитків, які власник транспортного засобу зазнав в результаті падіння льодових бриль з будинку №5 по вул.. Донець Захаржевського у м. Харкові , визначається у наданому позивачем до суду звіті № 00286718/1 від 21 березня 2019 року про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Ореl Meriva» державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до вказаного звіту матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля «Ореl Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 складає 25188,66 грн. Також у цьому звіті було визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, що дорівнює 25188,66 грн., та вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ з ПДВ складає 45690,37 грн., вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ без ПДВ складає 40809,01 грн. (а.с.13-15).

Згідно наданих до суду документів, вбачається, що автомобіль позивача було застраховано за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №021023/4605/00000019 від 07.09.2018 року (а.с.114-115).

На підставі наявного договору страхування, страхова компанія ПАТ «СК «УНІКА» склала страховий звіт №00286718 від 22.03.2019 року, відповідно до якого визначила суму страхового відшкодування згідно акту узгодження у розмірі 15556,98 грн. (а.с.153) та сплатила позивачу цю суму (а.с.157).

Судом встановлено, що позивач, посилаючись на те, що страхова компанія сплатила йому лише частину понесених ним збитків, просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку різницю між розміром 45690,37 грн., що відповідає вартості відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ з ПДВ та сумою, яку останній отримав від ПАТ «СК «УНІКА», що в результаті виражання складає 30133,39 грн.

Суд не погоджується із доводами позивача стосовно суми, яка підлягає стягненню на його користь виною особою, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту першого частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, за змістом цієї норми у взаємозв`язку із нормами статті 1166 ЦК України у разі, якщо потерпіла особа відновила своє порушене право самостійно, зокрема шляхом відновлення власного автомобіля, то відшкодуванню підлягають реально понесені на таке відновлення витрати, доведення яких в силу приписів ЦПК України покладається на позивача.

У судовому засіданні позивач зазначив, що на теперішній час він лише частково відновив свій автомобіль, при цьому доказів вже понесених ним витрат, до суду не надав.

Отже, вимоги позивача про стягнення суми майнової шкоди у розмірі 30133,39 грн. є безпідставними, оскільки її вирахування було здійснено виходячи із вартості відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ з ПДВ, що в цьому випадку застосуванню не підлягає, оскільки ця сума не відображає реально понесених позивачем витрат на відновлення автомобіля, тим більше вирахувана із сумою ПДВ. Інших доказів щодо таких витрат та їх розміру позивач суду не надав.

Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення на його користь грошової суми за майнову шкоду, спричинену пошкодженням його автомобіля, підлягають є підставними лише в частині, а саме в розмірі 9631,68 грн., що вираховується виходячи із різниці між встановленою у звіті № 00286718/1 від 21 березня 2019 року суми матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «Ореl Meriva», державний номерний знак НОМЕР_1 , що складає 25188,66 гр. та сумою, яка була сплачена страховою компанією на користь позивача - 15556,98 грн.

Суд відхиляє твердження відповідача КП «Жилкомсервіс», що позивач, погоджуючись на суму, вирахувану страховою компанією, тим самим визнав її достатньою для відновлення свого пошкодженого майна, оскільки правовідносини між позивачем та ПАТ «СК «УНІКА» виниклі на підставі договору, виконання якого цілком залежить від самих сторін договору, та не знімає з третіх осіб обов`язку щодо відшкодування шкоди.

Суд відхиляє твердження відповідача КП «Жилкомсервіс» про те, що законом на нього не покладено обов`язку забезпечувати схоронність припаркованих в пішохідній зоні автомобілів, зокрема і автомобіля позивача.

Зазначене твердження є безпідставним виходячи з абсолютності права власності. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Верховний Суд України у своїй постанові від 18 вересня 2013 року в справі №6-92цс13 зазначив, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Протиправна бездіяльність відповідача, яка є підставою для покладення на нього відповідальності за завдану шкоду, полягає не в тому, що відповідач не вжив заходів для збереження належного позивачу автомобіля, а в тому, що він як балансоутримувач будинку, не виконав свого обов`язку, покладеного на нього вищенаведеними законодавчими актами, та в період відлиги не очистив дах будинку від снігу та льоду, не обгородив небезпечні місця запобіжною стрічкою, чим створив загрозу не лише для припаркованих автомобілів, але й для життя пішоходів.

Вказана протиправна бездіяльність відповідача має прямий причинний зв`язок із заподіяною шкодою, оскільки якби дах був належно очищений, автомобіль би не був пошкоджений.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено ст.1166 ЦК України. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Позивачем доведено факт завдання шкоди, її відповідний розмір, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України це не спростував і не довів відсутності своєї вини.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_3 залишив свій автомобіль у місці, яке не призначене для паркування автомобілів та при цьому порушив правила дорожнього руху, висновків суду не спростовують та не звільняють КП «Жилкомсервіс» від відповідальності за завдану позивачу шкоду.

Проте, суд вважає, що здійснюючи паркування транспортного засобу, позивач не пересвідчився у тому, що місце паркування його автомобіля у складних погодних умовах, існування яких було визнано обома сторонами і тому ця обставина не підлягає доведенню, є безпечним.

Частиною 2 статті 1193 ЦК України передбачено, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи бездіяльність балансоутримувача щодо виконання приписів по очищенню даху будівлі від снігу та льоду, а також виходячи зі ступеня вини позивача, суд вважає, що розмір майнової шкоди необхідно зменшити до 7500 грн., яка підлягає стягненню безпосередньо з балансоутримувача, яким є Комунальне підприємство «Жилкомсервіс».

Всі інші доводи відповідачів не впливають на висновки суду та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа Гарсіа Руїз проти Іспанії).

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь грошову суму за спричинену йому моральну шкоду, то суд приходить до наступного.

Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У зв`язку з визначеними подіями позивач був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль, тобто були порушені звичайні для нього нормальні життєві зв`язки.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України підлягає відшкодуванню моральна шкода при фізичному болю та стражданнях, яких зазнала фізичній особі в зв`язку з пошкодженням його здоров`я.

Згідно з ч.3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ситуація, що стала підставою цього позову в частині стягнення моральної шкоди, за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю сутністю. Вона створює переживання, емоційну напруженість, порушує життєві плани та змінює звичайний життєвий устрій.

Відстоювання своїх цивільних прав займає в позивача тривалий час, потребує значних фізичних та психологічних сил. Внаслідок обставин, що є предметом розгляду в цій справі, позивач зазнав значних матеріальних збитків, які, в свою чергу обумовлюють порушення звичайного темпу, змісту та цілеспрямованості його життєдіяльності. При цьому, суд вважає, що заявлена позивачем сума компенсації моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. не є співмірною з тими негативними наслідками, що наступили для позивача, та не відповідає критерію розумності. Крім того, посилання позивача на те, що він разом із дружиною були змушені звернутися до невропатолога та пройти курс лікування, відклали заплановані поїздки, що у нього погіршились відносини з керівництвом через періодичні прохання про надання відгулів для врегулювання ситуації із автомобілем, не підтверджені жодними доказами. При цьому, суд звертає увагу, що посилання позивача на заподіяння моральної шкоди його дружині, є безпідставними, оскільки остання не є стороною у справі та вимог до відповідача не заявляла.

Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосовувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціонування Конвенції, що є частиною національного законодавства.

Відповідно до матеріалів справи «Бурдов проти Росії»/ Розгляд по суті і справедлива сатисфакція/, Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник зазнав певної моральної шкоди. Однак зазначена у вимозі конкретна сума є надмірною. Керуючись при визначенні суми компенсації принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції, суд зменшив суму моральної шкоди.

Оцінивши встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку, що достатньою та справедливою для компенсації моральних страждань позивача буде сума в розмірі 2000 грн., оскільки дійсно, останній зазнав душевних страждань через пошкодженням його майна.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Так, матеріалами справи підтверджується сплата позивачем 1536 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем за звернення до суду з цим позовом з двома вимогами майнового характеру, а також сплати 1000 грн. за складання звіту №00286718/1від 21.03.2019 року.

Разом з тим, суд вбачає, що ціна позову становить 80133,39 грн., тобто позивач при зверненні до суду здійснив зайву сплату судового збору на суму 735,47 грн., тому розподіл судових витрат між сторонами відбувається виходячи із суми 801,33 грн. (1% від ціни позову). За окремою заявою позивача помилково сплачений судовий збір у розмірі 735,47 грн. може бути повернутий судом.

Разом з тим, оскільки суд задовольнив позовні вимоги частково, то з відповідача підлягає стягненню сума понесених позивачем витрат у пропорційному розмірі до задоволених судом вимог (11,85%). Підрахунок цієї суми відбувається наступним чином: 801,33грн. (сума судового збору) + 1000 грн. (витрати з проведення дослідження та за складання звіту №00286718/1від 21.03.2019 року) *11,85%/100 = 213,46 грн.

Щодо заперечень представника відповідача КП «Жилкомсервіс» про віднесення витрат на проведення дослідження спеціаліста до судових витрат, то суд зазначає, що зазначений звіт є належним доказом, який було використано судом при винесенні рішення, а тому він відноситься витрат, які були здійснені стороною, та є документально підтвердженим, а тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача. Крім того, суд наголошує на тому, що про наявність цих витрат сторона позивача заявила одночасно із подачею позову до суду, тому несвоєчасне долучення позивачем копії квитанції про проведення дослідження до матеріалів справи, не було розцінено судом як зловживання позивачем своїм процесуальним правом, у зв`язку з чим клопотання про її долучення до матеріалів було вирішено на користь позивача.

Щодо наявних в мотивувальній частині позову посилань позивача про витрати, понесені ним у зв`язку з наданням йому правової допомоги, які на час звернення до суду складають 8463,20 грн. (у позові на а.с. 7 заявлено 10000 грн. судових витрат з врахуванням сплаченого судового збору), суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України - до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 5 ст. 135 ЦПК України - сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Згідно ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що на час розгляду справи позивачем не надано будь-яких розрахунків витрат на правову допомогу, актів приймання-передачі наданих послуг, відсутні будь-які документальні підтвердження про дійсну сплату позивачем зазначеного розміру витрат на правничу допомогу, отже відсутнє підтвердження фактичного понесення ним витрат на правову допомогу, а тому суд відмовляє в їх стягненні з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 258-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Жилкомсервіс", Комунального підприємства «Харківблагоустрій» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилкомсервіс" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7500 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилкомсервіс" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Жилкомсервіс" на користь ОСОБА_3 судовий витрати в розмірі 213,46 грн.

В іншій частині позовних вимог до Комунального підприємства "Жилкомсервіс" - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Харківблагоустрій» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Код , адреса для листування: 61052, м. Харків, вул.. Конторська 35,

Відповідач - Комунальне підприємство «Харківблагоустрій», , місцезнаходження - 61666, м. Харків, вул. Шатилівська, 4.

Повний текст судового рішення складено 17.09.2019 року.

Суддя: