Справа № 633/129/19
Провадження № 2/633/69/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року

Печенізький районний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Смирнова В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ріпа І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Печеніги, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. вчинений 04.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 9589.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 11 січня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Галецькою Т.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 55488874.Вказане виконавче провадження відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. № НМЕ 840181 від 04.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 9589, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № DNH4KP97461637 від 31 липня 2006 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 27.06.2017, грошових коштів у сумі 287 220 грн. 17 коп. Про існування виконавчого напису позивач дізнався лише у березні 2019 року після того, коли йому зателефонували його батьки та вказали про те, що прийшло поштове відправлення, у якому знаходилась копія листа із виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича від 04.10.2017 року (далі за текстом спірний виконавчий напис). Разом з тим, позивач зазначав, що в оскаржуваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є Закон України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 в редакції від 10.12.2014 року на підставі постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак, позивач звертає увагу суду, що приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення боргу за кредитним договором на підставі Постанови № 662, так як застосування цієї постанови здійснюється з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/20084/14 від 20.03.2015 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, про що зазначено в самій Постанові № 662. При цьому зазначає, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція переліку, згідно якого стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Водночас,10.12.2014 року набула чинності постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Саме цю норму застосував нотаріус ОСОБА_2 , вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Тобто, кредитний договір 04.10.2017 року на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису вже не був тим документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, також стверджував, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не були дотримані вимоги Закону, оскільки документи, що підтверджували безспірність заборгованості у нотаріуса були відсутні, відповідні вимоги позивачу не направлялися і ним не отримувались. Також позивач стверджував, що при вчиненні нотаріального напису ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано нотаріусу документи, які б свідчили про безспірність розміру зобов`язання. Отже, нотаріусом вчинений виконавчий напис без наявності усіх передбачених законом документів, а також стосовно заборгованості, яка виникла більш ніж за три роки, тобто не є безспірною. У зв`язку з наведеним позивач просив визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.07.2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DNH4KP97461637, відповідно до якого позивач отримав 9 349 грн. 60 коп. (а.с. 30-31).

Як свідчить розрахунок заборгованості за договором № DNH4KP97461637 від 31.07.2006 року, у позичальника виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, що станом на 27.06.2017 року складала 287 220 грн. 17 коп. (а.с.25-27 ).

04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено Виконавчий напис № НМЕ 840181, зареєстрований в реєстрі за № 9589, про стягнення з ОСОБА_1 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», , невиплачених у строк відповідно до умов Кредитного договору № DNH4KP97461637 від 31.07.2006 року та Розрахунку заборгованості за цим договором станом на 27.06.2017 року, грошових коштів у сумі 287 220 грн. 17 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 349 грн. 60 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 69 539 грн. 18 коп.; заборгованості з пені у розмірі 194 178 грн. 05 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 13 653 грн. 34 коп. Стягнення здійснюється за період з 31 липня 2006 року по 27 червня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн. (а.с. 10).

Як вбачається зі змісту виконавчого напису, він вчинений на підставі ст. 34 ч. 1 п.19, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10.12.2014 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років.

11.01.2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області Галецькою Т.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № ВП № 55488874 про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.23-24 ).

Листом Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та місту Чугуєву Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 11.01.2018 року за № 445/446 , підтверджено, що на даний час у відділі перебуває на виконанні виконавчий напис № НМЕ 840181, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. (а.с.22 ).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

При цьому, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У відповідності до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Отже, з системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, до якого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесені зміни, відповідно до яких перелік доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», в якому йдеться про те, що стягнення заборгованості у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса можливе за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Дана Постанова набрала законної сили з моменту проголошення та була залишена без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України № К/800/6492/17 від 01.11.2017 року.

Таким чином, на момент вчинення приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. виконавчого напису № НМЕ 840181 від 04.10.2017 року до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не відносились кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 визначено умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 247, 258, 259, 280, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований у реєстрі за № 9589 про стягнення з ОСОБА_1 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», , невиплачених у строк відповідно до умов Кредитного договору № DNH4KP97461637 від 31.07.2006 року та Розрахунку заборгованості за цим договором станом на 27.06.2017 року, грошових коштів у сумі 287 220 грн. 17 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 349 грн. 60 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 69 539 грн. 18 коп.; заборгованості з пені у розмірі 194 178 грн. 05 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн. 00 коп.; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 13 653 грн. 34 коп.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» (, МФО 305299) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІН: НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, сплачених позивачем при подачі позову до суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.А. Смирнов