Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 761/22513/15-ц

провадження № 61-46920св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: гаражно-будівельний кооператив «Авіатор», голова правління гаражно-будівельного кооперативу «Авіатор» Храплюк Сергій Михайлович ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Аксепт-транс»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року у складі судді Махлай Л. Д.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до гаражно-будівельного кооперативу «Авіатор» (далі - ГБК «Авіатор»), голови правління ГБК «Авіатор» Храплюка С. М., третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Аксепт-транс», про визнання незаконними рішення, дій і бездіяльності посадових осіб правління ГБК «Авіатор» та визнання угоди недійсною.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року закрито провадження у даній справі в частині вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним вчиненого головою правління ГБК ОСОБА_4 запису у витязі з рішення зборів правління ГБК «Авіатор» від 15 лютого 2012 року про уповноваження голови правління на укладення та підписання угоди про реструктуризацію заборгованості за договором від 19 листопада 2001 року № 12/01 щодо будівництва підземного двоповерхового гаражу.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді Шевченківського районного суду міста Києва Осаулова А. А. від участі у розгляді даної справи.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року закрито провадження у частині вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсними протоколу № 2 та угоди від 15 лютого 2012 року, укладеної головою правління ГБК «Авіатор», про реструктуризацію заборгованості за договором від 19 листопада 2001 року № 12/01 про будівництво підземного двоповерхового гаражу.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

ОСОБА_1 оскаржив вищевказані ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків (щодо строку на апеляційне оскарження, форми та змісту скарги).

Оскарженою ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року, від 22 лютого 2018 року та від 14 травня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Апеляційний суд зробив висновок про неможливість вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та від 14 травня 2018 року у зв`язку з невиконанням заявником вимог про усунення недоліків щодо форми та змісту скарги, а також неподанням заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, що є підставою для застосування положень статей 185, 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Крім того, при поверненні апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року апеляційний суд зазначив, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про відвід не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Короткий зміст касаційної скарги

У листопаді 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій він, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2018 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник вважає безпідставним повернення апеляційної скарги, оскільки апеляційний суд не врахував його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке міститься в апеляційній скарзі та матеріалах на усунення недоліків, а також доводів про незаконність дій судді першої інстанції щодо закриття провадження у справі у частині позовних вимог та відмови у відводі цього судді.

Внаслідок помилкового повернення апеляційної скарги він був позбавлений права на апеляційний перегляд незаконних ухвал суду першої інстанції.

Обставини справи

Ухвалою від 17 січня 2017 року Шевченківський районний суд міста Києва закрив провадження у даній справі в частині вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним запису у витязі з рішення зборів правління ГБК «Авіатор» від 15 лютого 2012 року про уповноваження голови правління ГБК «Авіатор» ОСОБА_4 на укладення та підписання угоди про реструктуризацію заборгованості за договором від 19 листопада 2001 року № 12/01 про будівництво підземного двоповерхового гаражу.

Ухвалою від 22 лютого 2018 року районний суд відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відвід судді Шевченківського районного суду міста Києва Осаулова А. А. від участі у розгляді даної справи.

Ухвалою суду першої інстанції від 14 травня 2018 року закрито провадження у частині вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсними вчиненого односторонньо головою правління ГБК ОСОБА_4 протоколу № 2 та укладеної ним від імені кооперативу угоди від 15 лютого 2012 року про реструктуризацію заборгованості за договором від 19 листопада 2001 року № 12/01 про будівництво підземного двоповерхового гаражу.

15 серпня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив вищевказані ухвали в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог щодо форми та змісту, подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

На виконання вищевказаної ухвали ОСОБА_1 надіслав заяву, у якій висловив незгоду із залишенням його апеляційної скарги без руху, зокрема в частині необхідності надання окремих апеляційних скарг на ухвали районного суду, зазначення щодо неможливості оскарження ухвали про відмову у відводі судді. Посилався на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений неодноразовим апеляційним оскарженням ухвал суду першої інстанції, які безпідставно йому поверталися та залишалися без розгляду.

Оскарженою ухвалою апеляційний суд повернув апеляційну скаргу на ухвали районного суду про закриття провадження у справі в частині вимог на підставі статей 185, 357 ЦПК України у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 07 вересня 2019 року про усунення недоліків. Крім того, суд зазначив, що ухвала місцевого суду про відмову у відводі не може бути предметом апеляційного перегляду окремо від рішення суду, що також є підставою для повернення апеляційної скарги в указаній частині.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія частково приймає доводи касаційної скарги з таких підстав.

Згідно з частинами першою та другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду відповідає не в повній мірі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Щодо повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

За змістом пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції у разі, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року про відмову у задоволенні заяви про відвід судді.

Ураховуючи те, що вищевказана ухвала не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, апеляційний суд із дотриманням норм процесуального права зробив правильний висновок про повернення апеляційної скарги на зазначену ухвалу.

Щодо повернення апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині вимог

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що заявник не виконав вимог ухвали суду про усунення недоліків: не надав окремих апеляційних скарг на ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та від 14 травня 2018 року та їхніх копій відповідно до кількості учасників справи і не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, що є перешкодою для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів не погоджується із висновком апеляційного суду з таких підстав.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення її недоліків, а саме для: викладення апеляційної скарги/апеляційних скарг у новій редакції (зазначено, що на ухвали місцевого суду від 17 січня 2017 року та від 14 травня 2018 року необхідно подати окремі апеляційні скарги), надання копій апеляційної скарги відповідно до кількості учасників справи, зазначення, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права районним судом, а також подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження.

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву на усунення недоліків апеляційної скарги, у якій висловив незгоду із залишенням його скарги без руху та необхідністю подати окремі апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, посилався на безпідставність закриття судом першої інстанції провадження у частині позовних вимог. Крім того, вказував, що пропустив строк на апеляційне оскарження у зв`язку з неодноразовим оскарженням ухвал суду першої інстанції в апеляційному порядку, які йому помилково поверталися.

ЦПК України не передбачено заборони апеляційного оскарження різних судових рішень суду першої інстанції в межах однієї справи шляхом подання однієї апеляційної скарги, у зв`язку з чим висновок апеляційного суду про застосування наслідків статей 185 і 357 ЦПК України до апеляційної скарги ОСОБА_1 через неподання окремих апеляційних скарг на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2018 року свідчить про надмірний формалізм, унаслідок якого було порушене право заявника на судовий захист.

Крім того, апеляційний суд не з`ясував, чи були поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції, зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та в заяві на усунення недоліків.

Ураховуючи наведене, висновок апеляційного суду про неможливість вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у частині позовних вимог у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про усунення недоліків скарги і її повернення є передчасним.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду в частині повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про відвід судді залишити без змін, а в іншій частині (повернення апеляційної скарги на ухвали місцевого суду про закриття провадження у справі в частині позовних вимог) ухвалу апеляційного суду скасувати з переданням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 вересня 2018 року в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та від 14 травня 2018 року скасувати, справу передати в цій частині до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук