У х в а л а

11 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 759/18694/13-ц

провадження № 61-38165ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В.В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляпунова Олександра Анатоліївна, про визнання недійсними договорів дарування, витребування майна, припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на майно,

В с т а н о в и в:

1. Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

2. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

3. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 9/10 частин земельної ділянки загальною площею 0,0727 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_2. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 19 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляпуновою Я. А., зареєстрований в реєстрі № 9916, в частині дарування 9/10 частин земельної ділянки загальною площею 0,0727 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою АДРЕСА_2. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

4. 07 червня 2018 року ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року.

5. В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

7. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. від 28 вересня 2018 року (далі - ухвала судді ВС) касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 28 жовтня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з наведенням поважних причин цього пропуску, надання оригіналу квитанції про сплату судового збору. Роз'яснено, що у разі неподання заяви про поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку будуть визнані судом неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено; у разі невиконання у встановлений строк інших вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

8. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали Верховного Суду від 28 вересня 2018 року вручено 11 жовтня 2018 року.

9. На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 вересня 2018 року ОСОБА_2 надіслав до суду матеріали на усунення недоліків, а саме: квитанцію про сплату судового збору від 24 жовтня 2018 року № 36697 та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, з посиланням на те, що участі в судовому засіданні він не приймав і про ухвалене апеляційним судом рішення йому стало відомо більше, ніж через два роки, а саме - 24 травня 2018 року. ОСОБА_2 зазначає, що повістку про виклик він не отримував, оскільки позивач навмисно не вказав його адресу (м. Київ, вул. Мальовнича, 6).

10. Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України (в редакції, чинній станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

11. Нормами статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (в чинній редакції).

12. Згідно з частиною другою статті 325 ЦПК України (в редакції, чинній станом на дату ухвалення оскаржуваного рішенння) у разі пропущення строку на касаційне оскарження з причин визнаних неповажними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, може поновити цей строк.

13. Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

14. Однак, наведені підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення не можуть бути визнані поважними, оскільки, відповідно до супровідного листа Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року № 33-ц/796/2091/2016 на поштову адресу, ОСОБА_2, за якою останній зареєстрований (АДРЕСА_1), направлялася копія рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року. За цією ж адресою, Верховним Судом було направлено копію ухвали від 28 вересня 2018 року про залишення касаційної скарги без руху, яку ОСОБА_2 отримав 11 жовтня 2018 року. Доказів того, що він повідомляв суду іншу адресу для направлення кореспонденції ним не надано.

15. Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

16. У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

17. Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

18. Таким чином, оскільки касаційна скарга ОСОБА_2 подана після спливу одного року з дня ухвалення рішення Апеляційним судом м. Києва, і ним не надано належних і достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, у відкритті касаційного провадження в справі необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтею 394 ЦПК України,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляпунова Олександра Анатоліївна, про визнання недійсними договорів дарування, витребування майна, припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на майно.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Пророк