Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 489/5915/16-ц

провадження № 61-27795св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати

Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач - державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року, ухвалене колегією у складі суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі - ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект») про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що з 07 лютого 2012 року по 31 жовтня

2016 року працював на посадах економіста з митних операцій та техніка з митних операцій відділу імпортної логістики ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект».

31 жовтня 2016 року наказом директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» № 2322-08-к його звільнено у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі пункту першого статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Вважав, що його звільнення проведено з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України, а тому є незаконним.

За таких обставин просив визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 31 жовтня 2016 року № 2322-08-к про звільнення з посади техніка з митних операцій відділу імпортної логістики ДП «Зоря»-«Машпроект», поновити його на даній посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки посада, яку займав позивач підлягала скороченню, а при його звільненні відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо попередження працівника не менш ніж за два місяці до запланованого звільнення та виконано вимоги щодо пропонування працівнику іншої роботи.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ленінського районного суду від 13 квітня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» № 2322-08-к

від 31 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади техніка з митних операцій відділу імпортної логістики у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді техніка з митних операцій відділу імпортної логістики ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» із 31 жовтня 2016 року.

Стягнуто з ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 листопада 2016 року по 21 червня 2017 року в сумі 27 790,02 грн, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на користь ОСОБА_1 300 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України, оскільки йому не було запропоновано всі вакантні посади, які він може займати з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду роботи. Апеляційний суд врахував, що позивач має два дипломи спеціаліста про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація - юрист та за спеціальністю «Фінанси і кредит», кваліфікація - спеціаліст з фінансів, працював у відповідача на посадах економіста з митних операцій та техніка з митних операцій відділу імпортної логістики, у зв`язку із чим міг розраховувати на зайняття посади економіста зі збуту, а відповідач повинен був запропонувати йому цю посаду, яка була вакантною.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник

ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» - Лінійчук Н . А. , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи № 489/5915/16-ц з Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

06 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу 489/5915/16-цпередано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновку апеляційного суду про порушення відповідачем положень статті 49-2 КЗпП України під час звільнення позивача, оскільки попереджаючи про скорочення штатної одиниці позивача його ознайомили з переліком вакантних посад, а отже вимоги вказаної статті КЗпП відповідач виконав.

Відповідач вважав безпідставним висновок апеляційного суду про те, що кваліфікація позивача відповідає посаді економіста зі збуту, оскільки поняття кваліфікації включає в себе не лише освітній рівень працівника та стаж його роботи, а і здатність виконувати особливі доручення та здобуті під час виконання робіт навики за певною спеціальністю.

Також зазначав, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про обов`язок відповідача запропонувати позивачу посаду економіста із збуту відділу логістики, оскільки її було тимчасово ведено 03 жовтня 2016 року на період перебування на військовій службі в Збройних Силах України працівника, що займає посаду економіста із збуту 2 категорії.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 вважав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи не спростовують законних та обґрунтованих висновків апеляційного суду і не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуального норм права.

Просив врахувати, що у ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» відсутня посадова інструкція економіста, тому доводи касаційної скарги про те, що посада економіста зі збуту вимагає додаткових знань є безпідставними.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_1 07 лютого 2012 року був прийнятий на посаду економіста з митних операцій відділу імпортної логістики ДП «Зоря»-«Машпроект» на час знаходження у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3

24 вересня 2013 року позивача переведено на посаду техніка з митних операцій вказаного відділу.

Згідно із наказом генерального директора ДП «Зоря»-«Машпроект» № 225 від 22 липня 2016 року «Про оптимізацію структури управління служби директора по закупівлях», з урахуванням змін до нього на підставі наказу № 227 від 26 липня 2016 року, прийнято рішення про скорочення штатної одиниці техніка з митних операцій.

Із протоколу № 76 комісії з розгляду переважного права на залишення на роботі від 03 серпня 2016 року суди встановили, що питання про переважне право на залишення на роботі ОСОБА_1 не розглядалось, тому що скороченню підлягала одна наявна штатна одиниця техніка з митних операцій, яку він займав.

05 серпня 2016 року ОСОБА_1 попереджено про скорочення штатної одиниці та ознайомлено з наявними на підприємстві вакантними посадами.

Апеляційний суд встановив, що про наявність вакантної посади економіста зі збуту, яка була введена в штатний розпис 03 жовтня 2016 року, ОСОБА_1 ознайомлено не було.

28 жовтня 2016 року цеховим комітетом профспілки цеху УМТО надано згоду на звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту першого

статті 40 КЗпП України.

31 жовтня 2016 року наказом директора з персоналу та науково-технічної інформації ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» № 2322-08-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Апеляційний суд встановив, що заробітна плата позивача у серпні 2016 року склала 3 506,21 грн за 20 робочих днів, а у вересні 2016 року - 2 785,79 грн за 16 робочих днів. 9 днів у зазначені місяці позивач перебував у відпустці.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

У справі, що переглядається, апеляційним судом встановлено, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакантні посади які існували на день звільнення.

Встановивши, що ОСОБА_4 не були запропоновані усі наявні на підприємстві вакансії, зокрема посада економіста зі збуту, апеляційний суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про порушення відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України при звільненні позивача.

Доводи касаційної скарги про те, що кваліфікація позивача не відповідає кваліфікаційним вимогам посади економіста зі збуту є безпідставними, оскільки апеляційним судом встановлено, що позивач має два дипломи спеціаліста про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство», кваліфікація - юрист та за спеціальністю «Фінанси і кредит», кваліфікація - спеціаліст з фінансів, і працював у відповідача на посадах економіста з митних операцій та техніка з митних операцій відділу імпортної логістики. Апеляційний суд врахував, що у ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» відсутня посадова інструкція економіста зі збуту, тому дійшов правильного висновку про застосування випуску 1 «Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року № 336 з наступними змінами, за яким кваліфікаційними вимогами для зайняття даної посади економіста є: повна вища освіта відповідного напряму підготовки (спеціаліст) без вимог до стажу роботи.

Посилання заявника про те, що посаду економіста зі збуту введено тимчасово відхиляються касаційним судом, оскільки на момент звільнення позивача вказана посада була вакантною, а отже мала бути запропонована ОСОБА_4

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками апеляційного суду щодо встановлених обставин справи.

Натомість згідно статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення із правильним застосуванням норм матеріального права та без порушення процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта