Головуючий у І інстанції Ул`яновська О.В.
Провадження №22-ц/824/7993/2019 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Сержанюка А.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів та стягнути з нього на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі судового наказу від 05.06.2018 року №2-н/337/438/2018, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі судового наказу від 05.06.2018 року №2-н/337/438/2018 державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві постановою від 05.07.2018 року відкрито виконавче провадження №56704851.

Позивач в позові посилався на те, що при постановленні судового наказу про стягнення з нього аліментів судом не було враховано, що у нього на утриманні є ще діти від другого шлюбу та дружина, яка перебуває у декретній відпустці. Кошти, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , є неспівмірними із тими коштами, які залишаються для утримання дружини та трьох дітей.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити та зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1/10 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник відповідача в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечив та просив рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі судового наказу від 05.06.2018 року №2-н/337/438/2018, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

На підставі судового наказу від 05.06.2018 року №2-н/337/438/2018 державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві постановою від 05.07.2018 року відкрито виконавче провадження №56704851 (а.с.8).

02.08.2017 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 у Святошинському районному у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві (а.с.10).

У вказаному шлюбі народилося троє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15-17).

Згідно довідки про доходи від 01.08.2018 року №001 ОСОБА_1 працює у КНУ ім. Т.Шевченка, де займає посаду доцента, та його дохід з січня 2018 року по травень 2018 року складає 102 442 грн. 00 коп. (а.с.21).

Також, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Головному УПФУ у м. Києві і отримує пенсію за віком при повному стажі із січня 2018 року по липень 2018 року на загальну суму 52 587 грн. 71 коп. (а.с.22).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що аліменти стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на підставі судового наказу, під час видачі якого суд першої інстанції не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог та не міг врахувати обставини, визначені ст. 182 СК України.

При цьому з наданих позивачем належних та допустимих письмових доказів вбачається, що у нього на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15-17), а також непрацездатна дружина, яка перебуває у декретній відпустці.

Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону.

За змістом наведених норм зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказана позиція відображена у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Пунктами 17, 23 постанови роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, у відповідності до ст. 192 СК України.

Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції не надав належної оцінки його доводам про погіршення матеріального стану, який також не було враховано й Хортицьким районним судом м. Запоріжжя при видачі судового наказу, оскільки відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Враховуючи те, що судом при видачі судового наказу в силу особливостей даного виду судового провадження не враховувались вимоги ст.182 СК України, а позивачем доведено факт перебування у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини, що підлягає врахуванню при вирішенні питання про розмір аліментів, колегія суддів вважає вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір аліментів, стягнутий на підставі судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2018 року, з ј до 1/6 частини, оскільки такий розмір не порушить право неповнолітнього ОСОБА_3 на гідний рівень життя, і сприятиме дотриманню прав та інтересів трьох інших неповнолітніх дітей позивача, які перебувають у нього на утриманні, на рівність матеріального забезпечення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду про відмову в позові підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2018 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з ј на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: