Справа № 215/4910/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

при секретарі - Таран О.В.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №1 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

СУТЬ СПОРУ:

24.10.2018 позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в загальному розмірі 9337,36 грн., моральної шкоди в розмірі 18615 грн., що дорівнює 5 розмірам мінімальної заробітної плати, а також витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. За життя ОСОБА_5 дала в борг ОСОБА_3 4000 грн., а також дала відповідачу в користування бойлер на 50 літрів. Всі спроби ОСОБА_5 за життя повернути від відповідача своє майно та гроші були марними. Оскільки марку бойлера позивач не знає, вона з мережі «Інтернет» взяла вартість водопідігрівача типової моделі яка становить 4785,00 грн., та вказану суму просить стягнути з відповідача. Стосовно відданих в позику грошей, то крім стягнення 4000 грн., позивач просить стягнути 70,36 грн. як 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, 112,00 грн. інфляційних витрат, та 280,00 грн. упущеної вигоди, яку позивач могла б отримати розмістивши вказані гроші на депозитний рахунок. Всього просить стягнути 9337,36 грн. в тому числі: 4000+ 70,36+ 112+ 280 + 4785, а також 18615 грн. моральної шкоди, завданій порушенням її прав, моральних страждань у вигляді негативних наслідків, та додаткових зусиль для організації її життя.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, вказують що наявність боргових зобов`язань підтверджується поясненнями ОСОБА_3 Покровському відділенню поліції, поясненнями свідка.

На обґрунтування позовних вимог в відшкодування майнової та моральної шкоди позивач посилається на ст.ст.22, 23, 386, 625 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 до суду на 12.07.2019 р. не з`явилася без повідомлення причин, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено для повторного виклику відповідача на 12.09.2019 о 14.00 год., але на зазначений час та дату відповідач повторно не з`явилась в судове засідання, судова повістка повернулась до суду за відсутністю адресата, та спливом терміну зберігання. Відзив відповідачем не подавався. З вказаного судом зароблено висновок, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.11.2018 р. було відкрито провадження по справі, ухвалено проведення судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін а.с.16.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2019 р. ухвалено проведення заочного розгляду справи а.с.37.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20.02.2019 р. а.с.58 за письмовим клопотанням позивача відповідно до правил ст.277 ч.6 ЦПК України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в загальному позовному провадженні, та призначив підготовчий розгляд справи на 21.03.2019 р. о 15.00 год.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.03.2019 р. а.с.66 за письмовим клопотанням позивача були витребувані докази в Покровського відділення поліції.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.06.2019 р. було закрито підготовче провадження, та справа призначена до судового розгляду на 12.07.2019 р. а.с.94-95

Інші процесуальні дії не вчинялись, зупинення/відновлення провадження не застосовувалось.

Заслухавши думки сторін, пояснення свідка ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази по справі, та матеріали Покровського відділення поліції №4431 від 18.02.2019 р., надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено поясненнями позивача, заповітом, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про право на спадщину, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на все майно померлої, та на все, на що спадкодавець буде мати право на час своєї смерті а.с.8-14.

Судом встановлено письмовими поясненнями ОСОБА_3 Покровському ВП, залученими до матеріалів справи в матеріалі перевірки а.с.77-90, поясненнями свідка ОСОБА_6 , чорновими записами ОСОБА_5 а.с.42 що між сторонами склалися правовідносини по договору позики за яким ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_5 за життя останньої 4000 грн.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмові пояснення ОСОБА_3 дільничному офіцеру поліції Федорову М.Є. надані 05.03.2019 р. і є саме «іншим письмовим документом» який підтверджує укладення договору позики. Так ОСОБА_3 письмово вказує, що в квітні 2017 р. взяла в борг у ОСОБА_7 гроші в сумі 4000 грн., з обов`язком повернення «за можливістю», вказані гроші готова повернути спадкоємцям. Бойлер був подарунком від ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_3 доглядала за нею.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив в судовому засіданні що проводив перевірку по заяві ОСОБА_1 щодо повернення майна та грошей ОСОБА_7 Раніше з аналогічною заявою до Покровського ВП зверталася сама ОСОБА_7 коли була жива. Він приїздив до ОСОБА_3 , та остання визнавала боргові зобов`язання по поверненню 4000 грн. спадкоємиці ОСОБА_8 , але заперечувала повернення бойлера, який в борг не брала.

Чернетка записів ОСОБА_7 також має запис що: «гроші 4000 грн. в сусідки ОСОБА_9 з зазначенням номера засобів зв`язку» а.с.42, та не має ніяких даних про позику бойлера.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином відповідач ОСОБА_3 визнала обов`язок повернення коштів, тому суму в 4000 грн. за договором позики слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Але вказані норми законодавства надають право на стягнення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми тільки самому кредитору.

Згідно ст.1219 ч.1 п.5 ЦК України - не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Крім того ст.1230 ч.2-3 ЦК України прямо регулює питання спадкування права на відшкодування збитків, моральної шкоди та сплату неустойки, та передбачає, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Таким чином право на відшкодування моральної шкоди, право на відшкодування неустойки переходить до спадкоємця лише за умови присудження обов`язку відшкодування боржником за життя спадкодавця.

Виходячи в викладеного, позов ОСОБА_1 в частині стягнення 70,36 грн. як 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, 112,00 грн. інфляційних витрат, та 280,00 грн. упущеної вигоди, яку позивач могла б отримати розмістивши вказані гроші на депозитний рахунок, а також частина позову про стягнення моральної шкоди в сумі 18615 грн. не ґрунтується на законі, та в цій частині позову слід відмовити.

Крім того слід відмовити в частині позову про стягнення грошей за бойлер в сумі 4785 грн. яку позивач розцінює як завдання матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.12 ч.3 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.77, 79 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Позивачем не наведено жодними доказами, які повинні бути виключно письмовими відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, про наявність договору позики бойлеру між сторонами спору.

При частковому задоволенні позову, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн., відповідно до правил ст.141 ЦПК України.

Крім того, суд вважає необхідним відмовити позивачу в частині позову про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн. виходячи з наступного.

Частини 1 та 2 ст.134 ЦПК України передбачає вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Наслідком невиконання цього обов`язку є право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат, крім витрат на сплату судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону в доведенні іншої фактичної суми судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі істотного збільшення або зменшення заявленої до відшкодування суми судових витрат порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком сторона повинна довести неможливість передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку або поважність причин зменшення суми.

Позивач ОСОБА_1 не надала до суду попередній розрахунок витрат на правову допомогу, сам розрахунок таких витрат, та платіжний документ. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних доказів, що підтверджують витрати на правову допомогу.

На підставі ст.ст.1046-1048, 1019, 1230 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 77, 79, 43, 49, 134, 141, 263-268, 273, 274 ч.4 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4000.00 грн. боргу за договором позики, 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору; а всього 4704 грн. / чотири тисячі сімсот чотири / грн. 80 коп.

В частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Повне рішення складено 17.09.2019 р.

Копію рішення направити відповідачу.

Позивач має право оскаржити рішення подавши на протязі 30 днів з дня складання повного рішення апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідач має право на протязі 30 днів з дня його проголошення подати до Тернівського районного суду заяву про перегляд заочного рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

СУДДЯ: