Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"28" січня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданим представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

08.10.2018 адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.11.2018 просив:

- визначити, розмір часток, що перебувають у спільній сумісній власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52, 5 кв.м. та загальною вартістю 388 900, 00 грн., становить: у співвласника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1/3 ідеальна частина квартири, у співвласника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 - 1/3 ідеальна частина квартири, у співвласника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 10 травня 2018 року - 1/3 ідеальна частина квартири.

- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2, яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло № 11427 від 14 березня 1994 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлового господарства Житомирської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_3, яка набута в порядку приватизації. 10.05.2018 року помер ОСОБА_4, який є батьком позивача та колишнім чоловіком відповідача ОСОБА_3 Єдиним спадкоємцем майна померлого є позивач ОСОБА_1, оскільки спільних дітей у померлого та відповідача не було. Тривалий час у спірній квартирі відповідач не проживає, участі в утриманні квартири не брала, про померлого ОСОБА_4 не турбувалась. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки у складі спадщини після смерті його батька ОСОБА_4 є нерухоме майно. Проте, реалізувати своє право на спадщину ОСОБА_1 не може, так як частка квартири, що належала його батькові, не визначена, а отже нотаріус не має можливості встановити розмір частки ОСОБА_4, яку має намір успадкувати позивач.

У звязку з неможливістю успадкування майна після смерті батька через невизначеність розміру його частки у квартирі, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення розміру часток кожного із співвласників.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Рожкової О.С. від 24.10.2018 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.38).

22.11.2018 ухвалою суду у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 витребувано копію належним чином завіреної спадкової справи після смерті ОСОБА_4, який помер 10.05.2018 року (а.с.47).

На виконання вимог вказаної ухвали суду, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.01.2019 на адресу суду направлено копію спадкової справи № 49/2018, заведеної 16.10.2018 до майна померлого 10.05.2018 ОСОБА_4 (а.с.63-77).

28.01.2019 представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання з проханням розглядати справу у відсутність позивача та його представника, просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с.80).

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила (а.с.42-43,58-59,61).

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №11427, виданого 14.03.1994 відділом приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_4 «Б», на праві приватної сумісної власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідки КП «Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 189 від 24.01.2018, в матеріалах інвентаризаційної справи № 9226 до моменту внесення даних в електронну базу-Реєстр прав власності на нерухоме майно (2003) за адресою: АДРЕСА_5 право власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 52,50 кв.м., зареєстровано за ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 17.11.1978 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 2227 (а.с.16).

10.05.2018 ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.05.2018, серії І-ТП №335165 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина та заведена спадкова № 49/2018 (а.с.64-77).

Відповідно до заповіту від 15.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6, померлий ОСОБА_4 все належне йому рухоме та нерухоме майно, яке на день смерті буде йому належати заповів сину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.69).

Згідно заяви № 119 від 16.10.2018, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв спадщину після померлого ОСОБА_4 (а.с.65).

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Отже, виходячи з вищезазначеного, спірна квартира згідно з правовстановлюючих документів є спільною сумісною власністю ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та належить їм в рівних частках.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважається рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до діючої станом на 1994 рік ст. 24 КЗпШС та чинної на даний час ст. 57 СК України майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування майно, а також після 13.06.2012 р. житло, набуте одним з подружжя за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", є особистою приватною власністю такого подружжя.

Таким чином, оскільки частина квартири АДРЕСА_6 отримана ОСОБА_4 у власність в порядку приватизації до 08.112018 то остання є його приватною власністю.

Оскільки один із співвласників квартири №2 помер, позивач позбавлений можливості здійснювати своє право власності в частині розпорядження майном та реалізування права на спадкування майна після смерті батька.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а тому, так як право позивача на розпорядження майном не визнається та оспорюється, дає право на пред'явлення такого позову.

На підставі ч.3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про необхідність захисту прав позивача шляхом визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_7 «Б», яка належить ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер 10.05.2018 - по 1/3 за кожним та припинення права спільної сумісної власності на зазначену квартиру, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.12, 13, 76-81,141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, поданий представником ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити, що розмір часток, що перебувають у спільній сумісній власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52, 5 кв.м. та загальною вартістю 388 900, 00 грн., становить:

- у співвласника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1/3 ідеальна частина квартири,

- у співвласника ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 - 1/3 ідеальна частина квартири,

- у співвласника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 10 травня 2018 року - 1/3 ідеальна частина квартири.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2, яка належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло № 11427 від 14 березня 1994 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлового господарства Житомирської міської ради.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.02.2019.

Позивач:

ОСОБА_1,

проживає за адресою:

АДРЕСА_8

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_3

останнє відоме місце проживання

та зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_8

Cуддя О. С. Рожкова