Справа № 282/487/19
Провадження № 2/282/199/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2019 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Гуцала П.І.

за участю секретаря судового засідання: Демчук В.І.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:
Представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 безпідставно набуте майно в сумі 3799 (три тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 17 копійок, посилаючись на те, що громадянин ОСОБА_2 , 13 жовтня 2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.10.2014 року №118 ОСОБА_2 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду майстра-гранатометника відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка згідно спільної директиви міністра оборони України та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2017 року Д-322/1/15дск та наказу командира частини польова пошта НОМЕР_2 від 29.06.2017 року №2014дск перейшла в умовне найменування «військова частина НОМЕР_1 ».

21 липня 2015 року солдат ОСОБА_2 , самовільно залишив військову службу. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 вересня 2015 року №3590 виплата грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , призупинена з 15 вересня 2015 року. В період, починаючи з 11 дня самовільного залишення частини і до дня видання наказу командиром військової частини НОМЕР_1 про призупинення виплати грошового забезпечення солдату ОСОБА_2 , виплачено грошове забезпечення, розмір якого складає 3799,17 гривень. Враховуючи, що самовільне залишення ОСОБА_2 , військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальної шкоди державі, позивач просить поданий позов задовольнити.

В підготовчому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , в у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.10.2014 року №118 ОСОБА_2 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду майстра-гранатометника відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти автомобільної техніки батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 21.09.2015 року №3590, солдата ОСОБА_2 , оголошено безпідставно відсутнім та призупинено йому виплату грошового забезпечення.

Згідно довідки №2178 від 22.03.2019 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , на підставі спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2017 року Д-322/1/15дск та наказу командира частини польова пошта НОМЕР_2 від 29.06.2017 року №2014дск, військова частина НОМЕР_2 перейшла в умовне найменування «військова частина НОМЕР_1 »

Витяг із довідки про дослідження окремих питань програми аудиторського завдання військової частини НОМЕР_2 аудиторського звіту від 29.12.2016 року №234/5 проведеного Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансового контролю, фінансового аудиту та аудиту відповідності за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року вказує на те, що старшому рядовому ОСОБА_2 , було безпідставно виплачено грошове забезпечення за період серпня вересня 2015 року в сумі 3799,17 грн.

Відповідно до ст. 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, в порушення цих вимог статуту відповідач з метою ухилення від військової служби 21.07.2015 року залишив військову частину НОМЕР_2 і за місцем проходження військової служби був відсутній.

Відповідно до п. 34.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року, військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до вимог ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. №548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 2 ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. №551-XIV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно ст. 1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Судом встановлено, що відповідачу було нараховане грошове забезпечення в період його відсутності (серпень - вересень 2015 року) на військовій службі в сумі 3799,17 грн., що підтверджується матеріалами справи, дані кошти він отримав та не повернув.

Відповідачем незаконно використані грошові кошти, надмірно виплачені йому частиною в рахунок грошового забезпечення, що є заподіянням прямої дійсної шкоди частині і підлягає відшкодуванню у встановленому порядку.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача належить стягнути на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 безпідставно отримані ним кошти в сумі 3799,17 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а оскільки заявлені позовні вимоги задоволено в повному об`ємі, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в повному обсязі.

Проте, ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 , підлягає стягненню на користь позивача - Військової частини НОМЕР_1 , 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 906,50 грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Любарському районі Житомирської області повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 906,50 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 81, 89, 141,142, 200, 263 - 265, 271 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 1212, 1213 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: с. Великі Деревичі, Любарського району Житомирської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , р/р НОМЕР_5 , МФО 820172, Держказначейська служба України м. Київ) безпідставно отримані кошти на загальну суму 3799 (три тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 17 (сімнадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: с. Великі Деревичі, Любарського району Житомирської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , р/р НОМЕР_5 , МФО 820172, Держказначейська служба України м. Київ) 906 (дев`ятсот шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України в Любарському районі Житомирської області повернути позивачеві Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 , р/р НОМЕР_5 , МФО 820172, Держказначейська служба України м. Київ) сплачену суму судового збору в розмірі 906 (дев`ятсот шість) гривень 50 (п`ятдесят) копійок згідно платіжного доручення № 400 від 20.03.2019 року.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п.15.5, п.15 ч.1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким рішення не було вручене у день його проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дати вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гуцал П.І.