КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року, постановлену у складі судді Виниченко Л.М.у справі за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про виправлення описки у рішенні Дніпровського районного суду м.Києва від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно - благодійний центр об`єднання християнських церков України «Слово Життя», про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно - благодійний центр об`єднання християнських церков України «Слово Життя», про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації.

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про виправлення описки у рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року у вказаній справі.

Посилається на те, що в резолютивній частині рішення відсутня інформація щодо того, хто саме зобов`язаний здійснити спростування інформації. Наявність вказаної описки унеможливлює отримання виконавчого листа та пред`явлення рішення до примусового виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня 2019 року внесено виправлення до резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Релігійна організація «Місіонерський евангелізаційно - благодійний центр об`єднання християнських церков України «Слово Життя», про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації.

Абзац третій резолютивної частини рішення суду викладено у наступній редакції: «Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати інформацію у спосіб її поширення, тобто шляхом розміщення відповідного спростування: «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захватили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2, приїжджають по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять.», «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію.» у соціальній мережі www.facebook.com протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили».

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Посилається на те, що суд задовольняючи заяву про виправлення описки, вийшов за межі своїх повноважень та змінив зміст рішення шляхом внесення нового змісту, а саме:

1-й доданий вираз «у спосіб її поширення, тобто шляхом розміщення відповідного спростування»;

2-й доданий вираз «у соціальній мережі www. facebook .com».

Проте, вказана зміна змісту рішення не передбачена ані законодавством, ані судовою практикою, оскільки якщо про зазначений порядок спростування інформації не було зазначено позивачем у прохальній частині позову, то позивача не наділено правом доповнювати зміст рішення, що набрало законної сили, новим висловлюванням, яким встановлюється порядок спростування інформації. Крім того, другим доданим виразом суд встановив місце, де відповідач повинен спростувати інформацію, про що позивач також не просив у прохальній частині позову.

Представник ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що суд вніс до резолютивної частини рішення виправлення, проте не ті, які зазначив ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, а слова, які значились у прохальній частині позовної заяви. З апеляційної скарги скаржника виходить, що заперечень стосовно дійсних виправлень в рішенні суду першої інстанції він не має, оскільки виправлення описки, шляхом включення до резолютивної частини рішення саме слів «Зобов`язати ОСОБА_1 » ним не оскаржується. Враховуючи повне задоволення позову представник позивача просив суд виправити описку в резолютивній частині рішення шляхом включення слів, які значились у прохальній частині позовної заяви, а саме «Зобов`язати ОСОБА_1 …» і далі вже текст резолютивної частини самого рішення суду. В даному випадку, суд правомірно усунув неточності у резолютивній частині рішення, які значним чином впливали на можливість його реалізації (виконання).

Представник третьої особи відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Вносячи виправлення до резолютивної частини рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, в повному обсязі задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , серед яких зобов`язання відповідача спростувати недостовірну інформацію у спосіб її поширення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справивиправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- Визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію: «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захватили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2 , приїжджають по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять.», «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію.»;

- Зобов`язати ОСОБА_1 спростувати інформацію, яка є недостовірною, а саме: «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захватили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2, приїжджають по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять.», «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію.» протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили тим самим шляхом, яким вона була поширена;

- Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені ним судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, висловлену ОСОБА_1 , розміщену у соціальній мережі www. facebook .com, а саме: «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захватили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2, приїжджають по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять.», «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію.».

Спростовано інформацію у спосіб її поширення, тобто шляхом розміщення відповідного спростування: «Значить, тітушки ОСОБА_2 уже захватили храм, сєйчас перелізли щоб уже захватувать капличку, офіс і тому подібне, вот. Говорять, що в їх є документи, документи всі ліпові, абсолютно. Поліція Печерського району куплена ОСОБА_2, приїжджають по п`ять машин, нічого абсолютно не роблять.», «Скільки це буде, ето вот, ОСОБА_2 содєржать цю Печерську поліцію.» у соціальній мережі www.facebook.com протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1409,60 грн.

Враховуючи, що рішенням суду в повному обсязі задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , суд дійшов вірного висновку про виправлення описки у третьому абзаці резолютивної частини рішення шляхом включення слів, які було зазначено у прохальній частині позовної заяви, а саме: «Зобов`язати ОСОБА_1 …» і далі вже текст третього абзацу резолютивної частини самого рішення суду.

З апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що заперечень стосовно виправлення описки, шляхом включення до третього абзацу резолютивної частини рішення суду саме слів: «Зобов`язати ОСОБА_1 …» скаржником не зазначено.

Доводи апеляційної скарги, що задовольняючи заяву про виправлення описки, суд начеб - то змінив зміст рішення та вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки складову предмету спору становить вимога позивача ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_1 спростувати інформацію, яка є предметом оскарження, протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили тим самим шляхом, яким вона була поширена.

Згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах справах про захист гідностіта честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Тобто, в даному випадку вносячи виправлення у рішення суду, суд першої інстанції правомірно усунув неточності у резолютивній частині рішення, які значним чином впливали на можливість його реалізації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 05 липня2019року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.