БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/57/19
Справа № 356/618/18
Р І Ш Е Н Н Я (заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що згідно договору купівлі-продажу від 28.08.2008 року є співвласниками квартири, розташованої за адресою: Київська область, м. Березань, ж/м СадовийАДРЕСА_1. Разом з тим, за вказаною адресою зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_4, який з 01.07.2017 року фактично там не проживає та особистих речей в ньому не зберігає. У квартирі залишився одяг відповідача, що перешкоджає позивачам вільно користуватись своїм майном. В обґрунтування своїх вимог посилаються на положення ст. 391, 405 ЦК України, та вказують, що тривалий час самостійно змушені нести витрати по утриманню житла та сплачувати комунальні послуги по кількості зареєстрованих осіб, а в добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації відмовляється. Відтак, просять суд усунути перешкоди в користуванні квартирою за адресою: Київська область, м. Березань, ж/м СадовийАДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Позов просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачі проти такого порядку не заперечували, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання з розгляду справи не зявився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 28.08.2008 року № 2097, посвідченого нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, власниками квартири, розташованої за адресою: Київська область, м. Березань, ж/м СадовийАДРЕСА_1, є ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

02.10.2010 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_4, змінивши прізвище на «Шамшур», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 114099, повторно виданим 26.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області (а.с.6).

Як вбачається з довідки відділу з питань реєстрації виконавчого комітету Березанської міської ради від 02.10.2018 року № 18-09-4084 за підписом державного реєстратора ОСОБА_7, а також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області від 11.12.2018 року, отриманими в процесі підготовки справи до судового розгляду в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України на запит суду за вих. № 356/618/18/3873/2018 від 03.12.2018 року, відповідач по справі ОСОБА_4 зареєстрований в спірному житловому приміщенні за адресою: Київська область, м. Березань, ж/м СадовийАДРЕСА_1 (а.с.8,24).

Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає з 01.07.2017 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 12.10.2018 року № 1016, складеним депутатом Березанської міської ради Київської області ОСОБА_8, підпис якого посвідчено секретарем Березанської міської ради ОСОБА_9 12.10.2018 року (а.с.9).

Частиною 1 статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як гарантується статтею 41 Конституції України та визначено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 7 ст. 319 ЦК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири (їх частини) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 405 ЦК України, у відповідності з якими члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником житла і ведуть з ним спільне господарство. При чому припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Конституційний Суд України у п. 6 рішення «Про офіційне тлумачення терміна «член сімї» від 03.06.1999 року № 5-рп/99 розрізняє членів сімей взагалі (відносить до них чоловіка або дружину, прямих родичів по низхідній і висхідній лініях дітей і батьків) та членів сімей, які перебувають на утриманні або проживають із субєктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних звязках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обовязковою умовою визнання їх членами сімї крім факту спільного проживання є ведення із субєктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

При цьому, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

При цьому, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 СК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_4 вселився до спірного житлового приміщення в якості члена сім'ї позивачки в розумінні ч. 2 ст. 64, ч. 4 ст. 156 ЖК України та набув у звязку з цим право користування займаним житлом в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України.

При цьому, факт розлучення позивачки ОСОБА_2 з відповідачем свідчить про припинення сімейних відносин між ними, проте за змістом положень ч. 4 ст. 156 ЖК України не позбавляє останнього права користування займаним житловим приміщенням, що належить позивачам, в обсязі, набутому ним як членом сім'ї власника житла.

Разом з тим, відповідач по справі, не маючи перешкод в користуванні спірним житловим будинком, що належить позивачам, понад рік там не проживає, своїх речей там не зберігає, витрат по його утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування спірним жилим приміщенням, не вчиняє.

З огляду на викладене суд вважає, що ОСОБА_4 втратив інтерес до спірного житла, поважних причин відсутності відповідача у вказаному будинку в судовому засіданні не встановлено, відтак, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 15, 317, 319, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 4-5, 11-13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ж/м СадовийАДРЕСА_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою: Київська область, м. Березань, ж/м СадовийАДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ж/м СадовийАДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ж/м СадовийАДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ж/м СадовийАДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2), понесені ними судові витрати у сумі по 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок кожній.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик