Апеляційне провадження №22-ц/824/1113/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» та заявою садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» про приєднання до апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його наступним:

На підставі рішення Київської міської ради від 23.10.2003 року вона є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 , цільове призначення якої - ведення садівництва. Восени 2015 року на її земельній ділянці відповідачем ПАТ «Київенерго» без її згоди було встановлено комплексну трансформаторну підстанцію №8147 (КТП). Площа, яку займає КТП на її ділянці, складає 0,0007 га. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з заявами про усунення порушень її права власності та користування ділянкою, на що отримувала відмову, яка мотивована тим, що місце розташування КТП відповідає проектній документації та погоджене Департаментом містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації відповідно до існуючих кадастрових планів меж земельних ділянок довкола. Крім цього посилався на те, що проектування та встановлення КТП здійснювалося з урахуванням нотаріально посвідченої її (позивача) згоди на встановлення КТП на території земель загального користування. Позивачем дійсно була складена та підписана засвідчена нотаріусом заява, в якій вона надавала згоду на встановлення КТП потужністю 250 кВт на території земель загального користування, які межують з належною їй земельною ділянкою. В той же час дозволу на розміщення цієї КТП на її ділянці позивач не давала. Вважає, що встановленням без її згоди КТП на приватній земельній ділянці порушується її право власності та створюються перешкоди у використанні власної земельної ділянки.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у рішенні обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Вказує про те, що судом не проаналізовано норми діючого законодавства та враховано тільки аргументи позивача і не прийнято до уваги доводи відповідача, у зв`язку з чим зроблений хибний висновок стосовно неправомірності дій відповідача. В якості підстав для скасування рішення зазначив:

- КТП встановлено на території земель загального користування садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», які межують з належною позивачу земельною ділянкою, оскільки саме такі абриси було надано відповідачу садівницьким товариством. При цьому перевірка інформації або визначення меж земельних ділянок перебуває поза межами компетенції відповідача. Місце встановлення КТП погоджено з Департаментом містобудування та архітектури КМДА відповідно до існуючих на момент погодження кадастрових планів меж земельних ділянок довкола та знаходиться за межами садиби позивача (за парканом);

- будівництво КТП та прокладка кабельних ліній зайняло певний час, а тому позивач не могла цього не помітити, однак жодних претензій не висувала, а лише у 2017 році дізналася, що КТП встановлено на належній їй земельній ділянці та звернулась з відповідним позовом до суду. Тому вважає, що спірна ситуація виникла внаслідок дій (бездіяльності) позивача, а не з вини відповідача;

- судом першої інстанції не було з`ясоване питання, ким саме порушене права позивача, а саме чому відбулося накладення земельних ділянок одна на одну;

- судом першої інстанції не було залучено до участі у справі членів садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», які підключені до КТП. Суд не врахував положення ст. 319 ЦК України, щодо заборони власнику використовувати право власності на шкоду інтересам суспільства і вирішив справу, не дотримавшись принципу справедливого балансу між публічними і приватними інтересами.

На підставі наведеного просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, не погоджуючись із оскаржуваним рішенням суду, третя особа - садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» приєдналася до поданої апеляційної скарги ПАТ «ДТЕК Київські електромережі». Оскільки садівницьким товариством було подано саме заяву про приєднання до апеляційної скарги відповідача, а не самостійну скаргу, заява про приєднання була прийнята до розгляду в частині мотивів та підстав, зазначених в апеляційній скарзі відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення суду є законним і обґрунтованим, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року без змін.

Позивач подав заперечення на заяву про приєднання до апеляційної скарги садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», яку також вважає безпідставною та необґрунтованою.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_1 посилалася на те, щоналежна відповідачу комплексна трансформаторна підстанція № 8147 частково встановлена на земельній ділянці, яка належить їй на праві власності. Таким чином порушується її право власності та створюються перешкоди у використанні земельної ділянки.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції зробив висновок про те, що посилання на те, що КТП частково знаходяться на земельній ділянці позивача, дозволу на розміщення КТП на належній їй землі позивач не давала, відтак права позивача як власника земельної ділянки порушені і ці порушені права, враховуючи вимоги законодавства України, підлягають відновленню. З даною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи її виваженою та обґрунтованою.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були належним чином розглянуті позовні вимоги та докази, надані позивачем на їх доведення. Встановлено, що рішенням Київської міської ради №100/973 від 23.10.2003 року затверджений проект відведення земельних ділянок громадянам, членам Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» та передано у приватну власність, зокрема і земельну ділянку №41 по вул. Північній у Дніпровському районі міста Києва. З державного акту земельної ділянки серії НОМЕР_3 , виданого 14.10.2004 року, вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0757 га, цільове призначення - ведення садівництва. 09.12.2014 року приватним нотаріусом засвідчено справжність підпису позивача на заяві до компетентних органів про згоду на встановлення комплексної трансформаторної підстанції потужністю 250 кВт на території земель загального користування, які межують з належною їй на праві власності земельною ділянкою. Восени 2015 року відповідачем було встановлено комплексну трансформаторну підстанцію №8147, яка введена в експлуатацію та перебуває на балансі відповідача. На замовлення позивача було розроблено технічну документацію із землеустрою з якої вбачається, що саме на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності, часково розташована комплексна трансформаторна підстанція № 8147 . Таким чином встановлено порушено права власності позивача на користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права користування або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права на володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Суть апеляційної скарги полягає в тому, що апелянт вказав, що місцем розташування комплексної трансформаторної підстанції №8147 є територія земель садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», яка межує з належною позивачу земельною ділянкою. Місце розташування КТП погоджене з Департаментом містобудування та архітектури КМДА відповідно до існуючих на момент погодження кадастрових планів, меж земельних ділянок довкола та знаходиться за межами садиби позивача (за парканом). Крім того апелянт зазначає, що позивач також нотаріально погодила місце встановлення КТП, при цьому бачила як і де встановлюється КТП, ніяких претензій або скарг до 2017 року на таке розташування не заявляла. В той же час такі зазначені апелянтом доводи були належним чином досліджені судом, позивачем на спростування таких тверджень надані письмові докази та підтверджено право власності земельної ділянки і розташування саме на ній КТП. Нотаріально посвідчена заява позивача стосується відсутності заперечень пощивача щодо встановлення КТП впритул до її ділянки, однак на землях загального користування. За таких умов дана заява жодним чином не обґрунтовує погодження позивача на розміщення КТП на території її земельної ділянки.

Відповідач, заперечуючи вищевказані посилання та представлені позивачем на їх підтвердження докази, в порушення встановленого ст.ст. 12, 81 ЦПК України обов`язку належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції чи доведення контраргументів до суду не представив. За таких умов його вказана позиція залишилася недоведеною.

Оскільки судом належним чином встановлено, що права позивача порушені, вона звернулася до суду за захистом шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити певні саме відповідача, оскільки комплексна трансформаторна підстанція встановлена, введена в експлуатацію та перебуває на балансі відповідача. За таких умов саме його діями порушуються права позивача.

Стосовно посилань апелянта на положення ст. 319 ЦК України щодо заборони власнику використовувати право власності на шкоду інтересам суспільства. Вказана норма встановлює обмеження щодо протиправного, з порушенням вимог закону використання особою належної їй власності, в результаті чого порушуються законні права та інтереси третіх осіб. В той же час дана норма не поширюється на законний захист власником належних йому прав, які можуть бути обмежені в суспільних інтересах за умови дотримання передбаченої законом процедури у виключних, прямо передбачених законом випадках, до яких дані правовідносини не відносяться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в позасудовому порядку зверталася до відповідача, третьої особи та депутата місцевої ради з питанням вчинити певні дії і перенести КТП на землі загального користування садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж», однак в позасудовому порядку дане питання вирішено не було. Тому з метою відновлення порушених прав позивач і звернулася до суду з даним позовом. Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції сторонам надавався час для можливості врегулювати даний спір мирним шляхом, однак згоди з цього приводу сторонами досягнуто не було.

В заяві про приєднання до поданої відповідачем апеляційної скарги садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» зазначило й про невідповідності в документах ОСОБА_1 щодо меж її ділянки. В той же час окремої апеляційної скарги третя особа не подавала, а приєдналися до поданої апеляційної скарги. Учасником процесу можливе таке приєднання тільки в частині спільних вимог та мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі. За таких умов дані посилання зазначені в заяві про приєднання до апеляційної скарги не можуть бути прийняті апеляційним судом, який прийняв до розгляду заяву садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» лише в межах спільних вимог і доводів апелянта. Крім того колегія зважає й на те, що доказів на спростування землевпорядної документації позивача матеріали справи не містять, відтак підстави для критичного відношення до них відсутні.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що зазначені в апеляційній скарзі доводи апелянта не доводять незаконність оскаржуваного рішення суду. Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи відповідно до наявних у ній на час розгляду матеріалів та представлених сторонами доказів, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, рішення є законним та обґрунтованим, правові підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив його з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» та заяву садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» про приєднання до апеляційної скарги залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Д.О. Таргоній

К.П. Приходько