ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/19777/18

Номер провадження: 22-ц/819/784/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бугрик В.В.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2019 року, у складі судді Ус О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача - Національна асоціація адвокатів України, третя особа на стороні відповідача - Управління Служби безпеки України в Херсонській області, про визнання інформації недостовірною, негативною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію, зобов`язання спростувати інформацію та принести вибачення, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом в якому просила суд:

- визнати інформацію, поширену ОСОБА_1 «курица дранная ти» та те, що ОСОБА_2 «погрожує їй та її родині» відносно адвоката ОСОБА_2 в приміщенні Херсонського окружного адміністративного суду недостовірною, негативною та такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію адвоката ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військовослужбовця ОСОБА_1 - співробітника Управління Служби безпеки України в Херсонській області після набрання законної сили судового рішення спростувати інформацію та принести вибачення в приміщенні Херсонського окружного адміністративного суду в присутності співробітників суду (судді Гомельчука С.В. та секретаря судового засідання Кукульник Я.В.) та особи, якій позивач надавала правничу допомогу (полковника СБ України ОСОБА_9 ), також зобов`язати Управління Служби безпеки України в Херсонській області принести письмові вибачення за поширення недостовірної та негативної інформації та неетичну поведінку в суспільному місці співробітником ОСОБА_1 ;

- стягнути з військовослужбовця ОСОБА_1 - співробітника Управління Служби безпеки України в Херсонській області на користь позивача 25000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що 10.08.2018 року в приміщенні Херсонського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 - війсковослужбовець УСБУ в Херсонській області, будучи агресивно налаштованою, достовірно знаючи, що ОСОБА_2 є адвокатом, висловлювалась на адресу позивачки образливими словами, а саме: «курица дранная ти» та наголошувала, що ОСОБА_2 погрожує їй особисто та її родині. Також відповідач силою утримувала позивачку в залі судового засідання, тримаючи зі зворотної сторони двері зали судового засідання. Враховуючи непристойну, хуліганську поведінку відповідача, образи та намагання силою утримувати її в приміщенні, позивачем було викликано поліцію. Також позивач звернулась з відповідною заявою до Управління СБУ в Херсоноській області та на «гарячу лінію» СБ України щодо протиправних дій ОСОБА_1

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та негативною інформацію у вигляді висловлювання, поширену відповідачем ОСОБА_1 у приміщенні Херсонського окружного адміністративного суду 10 серпня 2018 року на адресу позивача ОСОБА_2 щодо здійснення погроз ОСОБА_2 безпосередньо ОСОБА_1 та членам її сім`ї;

зобов`язано ОСОБА_1 спростувати інформацію, поширену 10.08.2018 року у приміщенні Херсонського окружного адміністративного суду про те, що ОСОБА_2 погрожувала безпосередньо ОСОБА_1 та членам її сім`ї, шляхом надіслання відповідного листа ОСОБА_2 на адресу, зазначену у позовній заяві, протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили;

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 4173,00 гривень, судові витрати 1140,40 гривень;

в задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення суду про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, щоінформація про наявність зі сторони позивача погроз у бік відповідача є недостовірною та негативною, оскільки наявність таких погроз відповідачем в судовому порядку належними та допустимими доказами не доведена, а її розповсюдження має негативну оцінку професійної діяльності адвоката.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині часткового задоволення позовних вимог, вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, обґрунтовував свою позицію на показах свідка ОСОБА_9 , та зазначає, що ОСОБА_9 не був свідком розмови, яка відбулася між нею та позивачкою та вийшов із зали судового засідання до коридору після того, як позивач закричала що її образили. Тому вважає, що у суду були відсутні підстави визнавати поширенням інформації будь-які слова, що були сказані нею на адресу позивачки. Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що судом першої інстанції досліджено всі докази по справі в їх сукупності та в частині задоволених вимог ухвалено законне та обґрунтоване рішення. Вважає доводи апеляційної скарги юридично безпідставними та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог не оскаржується, тому в силу принципу диспозитивності колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та представника третьої особи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_2 є адвокатом, відповідач ОСОБА_1 - полковник юстиції, помічник начальника управління (з правової роботи) - начальник сектору Управління Служби безпеки України в Херсонській області.

10.08.2018 року в приміщенні Херсонського окружного адміністративного суду відбувалось слухання адміністративної справи № 821/1235/18 за позовом ОСОБА_9 до Управління Служби Безпеки України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу. Суддею було оголошено перерву в судовому засіданні і між учасниками справи ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) виник конфлікт.

Як вказує позивач, після оголошення технічної перерви в судовому засіданні, вона звернулась до ОСОБА_1 з питанням щодо порядку прийому керівника УСБУ. На дане запитання ОСОБА_1 не відповіла, ОСОБА_2 знову повторила питання, після чого ОСОБА_1 піднялась з місця та демонстративно вийшла із зали. ОСОБА_2 піднялась з місця та хотіла вийти в коридор, проте двері були заблоковані. Позивач вказує, що двері з коридору силою утримувала ОСОБА_1 Після того як позивач вийшла в коридор, вона запитала у ОСОБА_1 чому вона її не випускає та чому не відповідає на питання. ОСОБА_1 почала висловлювати на її адресу образливі слова, після чого ОСОБА_9 вийшов з зали судового засідання та зробив ОСОБА_14 зауваження, на що ОСОБА_14 сказала, що ОСОБА_2 погрожувала їй та її сім`ї. Про те, що син та сестра відповідача також працюють в УСБУ в Херсонській області вона дізналась лише після цього конфлікту.

Відповідач ОСОБА_1 вказувала, що судові засідання, де приймає участь ОСОБА_2 проходять дуже емоційно, тому вона уникає розмов з ОСОБА_2 поза судовими засіданнями з метою недопущення між ними конфліктних ситуацій. Не заперечує, що після оголошення суддею перерви ОСОБА_2 звернулась до неї з запитанням, щодо порядку прийому новим керівником УСБУ, на що вона не відповіла та вийшла з зали судового засідання у коридор. ОСОБА_2 вийшла за нею та почала висловлювати на її адресу образи, вона не стрималась та обізвала позивача «курица дранная ти». Вказує, що в коридорі в цей час нікого не було, розмова відбувалася тихо. Під час розмови вона не сприймала позивача як адвоката, оскільки події відбувалися поза межами судового засідання. Після їх перебранки до коридору вийшов ОСОБА_9 та почав на неї кричати, тому вона пішла до туалета, щоб уникнути продовження конфлікту. Після повернення на робоче місце про вказаний інцендент написала рапорт. Наполягає на тому, що не говорила ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 погрожує їй та її родині.

Судом першої інстанції було допитано свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що позивач є його адвокатом, 10.08.2018 року у Херсонському окружному адміністративному судді під головуванням судді Гомельчука мали розглядатися 2 справи за його позовом. Після першого судового засідання, суддя Гомельчук оголосив технічну перерву у справі для призначення наступної дати судового засідання, в залі судового засідання були присутні він, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , інших осіб в залі судових засідань не було. Свідок пояснив, що події того дня відбувались наступним чином: судове засідання проходило дуже емоційно, після оголошення технічної перерви адвокат ОСОБА_2 . знаходилася поруч з ним та звернулась до ОСОБА_1 з питання щодо порядку прийому керівника УСБУ, оскільки в зв`язку зі зміною керівника служби можливі і корегування в його графіку прийому громадян. На дане питання адвоката, ОСОБА_1 не відповіла. ОСОБА_2 знову повторила питання, після чого ОСОБА_1 піднялась з місця та, не відповідаючи на питання, демонстративно вийшла із зали. ОСОБА_2 піднялась з місця та хотіла вийти в коридор, проте двері були заблоковані десь впродовж 3 хвилин. Після того як ОСОБА_2 вийшла в коридор, вона запитала в ОСОБА_1 чому вона її не випускає та чому не відповідає на питання. Він чув як ОСОБА_1 назвала ОСОБА_2 тими словами, що вказані в позовній заяві. Після цього він вийшов в коридор і зробив зауваження ОСОБА_1 щодо припинення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_2 ОСОБА_1 стояла в коридорі біля вікна та прокричала йому, що ОСОБА_2 погрожувала їй та її сім`ї, на дані висловлювання він сказав ОСОБА_1 , що вона з цього приводу може звернутися до правоохоронних органів. Після даного інциденту ОСОБА_1 почала себе поводити зовсім неадекватно, бігала по коридору, зачинилась в туалеті, і вийшла з нього тільки після того як суддя повернувся до зали судових засідань.

Враховуючи вказані пояснення позивача та свідка, суд першої інстанції дійшов висновку, що висловлювання відповідача про те, що ОСОБА_2 «погрожує їй та членам її сім`ї» яке почув свідок ОСОБА_9 , є поширенням інформації і вказана інформація є недостовірною та негативною, оскільки наявність таких погроз відповідачем в судовому порядку належними та допустими доказами не доведена.

Однак, колегія суддів вважає, такий висновок суду помилковим, виходячи з наступного.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї.

Статтею 270 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на повагу до гідності та честі, які є її особистим немайновим правом.

Відповідно до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» (далі - Постанова) роз`яснено судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

В пункті 18 Постанови Пленуму роз`яснено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Суд першої інстанції взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_9 , що відповідач в коридорі суду під час сварки з ОСОБА_2 сказала, що ОСОБА_2 погрожувала їй та її сім`ї, та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 таким чином поширила інформацію, оскільки вказані слова були висловлені в ході сварки позивача та відповідача, в присутності позивача, і їх почув свідок. Отже враховуючи конкретні обставини справи, не можна вважати доведеним, що відповідач мала на меті поширювати будь-яку інформацію про позивача.

Вказане позивачкою висловлювання, яке вона вважає недостовірною інформацією, «погрожує мені та моїй сім`ї» не містять фактичних даних, в тому числі щодо вчинення позивачкою будь-яких конкретних дій, в чому виразились ці погрози, вчинення нею злочину тощо. Натомість вказані слова можна розцінити лише як оціночні судження відповідача - оцінка дій позивача, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані.

Так, в пункті 19 Постанови Пленуму роз`яснено судам, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У відповідності з вимогами ст. 34 Конституції України право на власне тлумачення обставин справи - є виявом реалізації конституційного права на свободу думки, свободу слова та вільне вираження своїх поглядів та переконань.

В пункті 19 Постанови Пленуму роз`яснено, що, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Колегія суддів вважає, що слова «погрожує мені та моїй сім`ї» не містять фактичних даних, а є лише оцінкою дій, припущеннями, особистим баченням обставин ситуації особи, що її висловлює, вказана фраза, сказана в конкретній ситуації, не може бути перевірена на предмет її відповідності, тому на підставі частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» зазначені висловлювання є оціночними судженнями.

Зазначені норми матеріального права судом першої інстанції враховано не було.

При цьому колегія суддів також звертає увагу, що ОСОБА_2 в своїх зверненнях до начальника УСБУ в Херсонській області від 10.08.2018 року (а.с.16), на «гарячу лінію» Служби безпеки України 10.08.2018 року о 15-45 (а.с.13), в заяві начальнику Карабельного ВП ГУНП в Херсонській області від 10.08.2018 року (а.с.39,40), в повідомленні про конфлікт до Корабельного ВП Херсонського відділу ГУНП в Херсонській області (а.с.41) вказувала лише про те, ОСОБА_1 її публічно образила: «курица дранная ти» та утримувала силою в приміщенні зали судового засідання. І тільки в уточненій позовній заяві, після залишення позову без руху судом першої інстанції, ОСОБА_2 вказала про те, що відповідач поширила про неї недостовірну, негативну інформацію у вигляді висловлення «погрожує мені та моїй сім`ї».

Колегія суддів наголошує увагу на те, що відповідач визнала, що між нею та позивачкою виник конфлікт та вона висловилась на адресу позивача в образливій формі.

Відповідно до витягу з наказу т.в.о. начальника Управління СБУ в Херсонські області від 17.09.2018 року № 555ос згідно з наказом начальника Управління від 10 серпня 2018 року № 295дск для з`ясування можливою неправомірної поведінки помічника начальника управління (з правової роботи) - начальника сектору УСБУ в Херсонській області полковника юстиції ОСОБА_1 під час представництва інтересів Управління та Служби безпеки України в Херсонському окружному адміністративному суді в справі № 821/1235/18 проведена службова перевірка. На підставі доповідної записки за результатами службової перевірки від 08 вересня 2018 року № 71/22/24-9346дск за порушення вимог ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та на підставі п. "а" ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_1 зроблено зауваження.

З довідки за результатами бесіди з полковником юстиції ОСОБА_1 ., підписаною т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області Мотрук Ю., помічником начальника управління начальника інспекції УСБУ в Херсонській області полковником Басенко Ю. 17.09.2018 р., вбачається, що 17 вересня 2018 року т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області Мотрук Ю., помічником начальника управління начальника інспекції УСБУ в Херсонській області полковником Басенко Ю. проведено бесіду з полковником юстиції ОСОБА_1 з питань дотримання правил військової ввічливості і поведінки військовослужбовців. Офіцеру наголошено, що військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Службу безпеки України в цілому. Військовослужбовець визнала свою провину та наголосила, що в подальшому зобов`язується уникати подібних ситуацій, поводити себе стримано та поважати гідність інших осіб. До полковника юстиції ОСОБА_1 був доведений наказ УСБУ в Херсонській області від 17.09.2018 р. №555-ос про притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового судового рішення про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1 ч.1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 скасувати, ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні вказаних позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.В. Бугрик

О.А. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 12 червня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас