КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 824/27/19Номер провадження № 4с/824/12/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя Оніщук М.І.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника приватного виконавця Прибильського В.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференції скаргу боржника - Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59683283 з примусового виконання виконавчого листа № 824/27/19 від 29 липня 2019 року, стягувач: VJ TRGOVINA IN STORITVE, D.O.O.,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» звернулося до Київського апеляційного суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О., згідно з якою просить: визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59683283 з примусового виконання виконавчого листа № 824/27/19 від 29 липня 2019 року, виданого Київським апеляційним судом; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59683283, винесену 31 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. з примусового виконання виконавчого листа № 824/27/19 від 29 липня 2019 року, виданого Київським апеляційним судом.

Скаргу обгрунтовано тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 11.06.2019 року було визнано та надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2019 року у справі № 138/2018 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський тепловозоремонтний завод» на користь VJ TRGOVINA IN STORITVE, D.O.O. 151 710 євро за поставлений, але неоплачений товар, 13 350 євро пені, 6 117,09 євро витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 171 177,09 євро.

29.07.2019 року Київським апеляційним судом було видано відповідний виконавчий лист № 824/27/2019.

При цьому, на підставі вказаного виконавчого листа постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 31.07.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59683283.

Разом з тим, оскільки єдиним акціонером ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» є ПАТ «Укрзалізниця», 100 відсотків акцій якого закріплено у державній власності, заявник вважає, що в силу вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець не мав права виконувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2019 року у справі № 138/2018.

Представник приватного виконавця у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Заявник та стягувач у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи скорочені строки розгляду скарги, регламентовані ст. 450 ЦПК України, а також те, що, заявник та стягувач належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності нез'явившихся осіб.

Вислухавши пояснення представника приватного виконавця, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; рішень про виселення та вселення фізичних осіб; рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; рішень про конфіскацію майна; рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Київського апеляційного суду від 11.06.2019 року було визнано та надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2019 року у справі № 138/2018 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський тепловозоремонтний завод» на користь VJ TRGOVINA IN STORITVE, D.O.O. 151 710 євро за поставлений, але неоплачений товар, 13 350 євро пені, 6 117,09 євро витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 171 177,09 євро.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 29.07.2019 року Київським апеляційним судом було видано відповідний виконавчий лист № 824/27/2019, на підставі якого постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 31.07.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59683283.

Під час розгляду даної справи встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого органу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 08.08.2019 року виконавче провадження № 59683283 було закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним виконанням.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилався на те, що приватний виконавець не мав права виконувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2019 року у справі № 138/2018, оскільки єдиним акціонером ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» є ПАТ «Укрзалізниця», 100 відсотків акцій якого закріплено у державній власності.

Так, відповідно до п. 4.1 Статуту ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод», затвердженого рішенням правління ПАТ «Українська залізниця» від 12.04.2017 року за № 69-2/32-4 (надалі - Статут), єдиним акціонером товариства є ПАТ «Укрзалізниця», до статутного капіталу якого внесені 100 відсотків акцій товариства та яке здійснює корпоративне управління ними.

Згідно з п. 8 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» корпоративні права - це сукупність майнових і немайнових прав - акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дисидентів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутним документами.

Разом з тим, у відповідності до п. 2.1 Статуту метою діяльності товариства є отримання прибутку за рахунок здійснення виробничої, підприємницької, комерційної та інших видів діяльності й забезпечення на цих засадах соціально-економічних потреб суспільства та зростання добробуту працівників товариства та його акціонера.

Як передбачено п.п. 3.6, 3.7 Статуту, джерелами формування майна юридичної особи є, зокрема, але не виключно, доходи, одержані від господарської діяльності товариства, іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законодавством України.

Також, згідно з п. 3.9 Статуту товариство діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, несе відповідальність за наслідки своєї господарської діяльності та виконання зобов`язань.

Отже, виходячи з вищенаведених положень Статуту, можна дійти висновку, що товариство може фінансуватися не лише за рахунок внесків учасників (засновників), а і від власної господарської діяльності.

Доказів того, що ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» є державним підприємством, яке фінансується виключно за кошти державного або місцевого бюджету, матеріали справи не містять.

Натомість, як встановлено в судовому засіданні та є загальновідомою обставиною, у реєстрі корпоративних прав держави у статутних капіталах господарських товариств, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.10.2003 року уповноважений формувати і вести Фонд державного майна, відомості щодо ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» відсутні.

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

При цьому, як регламентовано ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, указані норми закону пов`язують можливість визнання судом рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця (приватного виконавця) неправомірними у випадку встановлення порушення права заявника, на захист якого й ухвалюється відповідне судове рішення.

Разом з тим, у даному випадку відсутні підстави для висновку про порушення права заявника (боржника), оскільки приватним виконавцем проведено виконання судового рішення у відповідності до вимог закону.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, а також встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість вимог скарги, оскільки приватний виконавець, здійснюючи виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2019 року у справі № 138/2018, діяв в порядку та у межах свої повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 23, 268, 449-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги боржника - Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59683283 з примусового виконання виконавчого листа № 824/27/19 від 29 липня 2019 року, стягувач: VJ TRGOVINA IN STORITVE, D.O.O., - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного суду.

Повний текст ухвали складений 19 вересня 2019 року.

Суддя М.І. Оніщук