ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5137/19 Справа № 199/8239/18 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб «Нафтовик-Укранафта» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ТОВ "ФК "Нафтовик-Укрнафта" звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив сягнути з нього на свою користь прострочену заборгованість по Угоді від 11.02.2013року з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2017 по вересень 2018 року в сумі 28094,60 грн., три відсотка річних в сумі 842,16 грн., залишок боргу за період з жовтня 2018 року в сумі 71000,00 грн. та судові витрати по справі /а.с.1-7/.

Позов обгрунтовано тим, що 23 лютого 2011 року між сторонами по справі був укладений контракт між професіональним футбольним клубом і футболістом професіоналом, відповідно до якого громадянин відповідач приймається на роботу футболістом професіональної футбольної команди клубу на термін дії цього контракту, який згідно п. 6.1 цього Контракту встановлений з 01.02.2011 р. по 01.07.2012 р. Пунктом 2.3 розділу 2 Контракту визначено, що футболіст при виконанні своїх професійних обов`язків підпорядковується керівництву та тренерам Клубу, виконує їх розпорядження і рішення Ради Клубу, визнає Статут, інші нормативні документи Клубу, Статут і Регламенти Федерації футболу України, Професіональної футбольної ліги України та рішення юридичних органів Професіональної футбольної ліги України, Федерації футболу України, УЄФА і ФІФА. Відповідно до умов Контракту (п . 1.3 та п. 3.3) Клуб здійснює підготовку Футболіста. У 2013 році відповідач прийняв рішення поновити діяльність у статусі футболіста - професіонала в іншому футбольному клубі, в зв`язку з чим 11 лютого 2013 року між сторонами по справі на підставі п.7 СТ.22 розділу VII Регламенту ФФУ зі статусу і трансферу футболістів, була укладена письмова Угода (надалі - Угода від 11.02.2013 р.), згідно умов якої відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити до 31.12.2013 року компенсацію за підготовку футболіста у розмірі 325000 грн. позивачу, а останній в свою чергу не заперечує проти реєстрації футболіста за новий клуб. Додатковою угодою №1 від 29.11.2013 року були внесені зміни до Угоди від 11.02.2013 року, згідно яких був визначений новий строк для сплати компенсації за підготовку футболіста до 28.02.2014 року. 25.12.2013 року відповідачем були сплачені на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 164 000,00 грн. Додатковою угодою №2 від 02.01.2015 року до Угоди від 11.02.2013 року був змінений порядок сплати компенсації за підготовку футболіста та викладений у новій редакції п.5 Угоди, а саме: компенсація за підготовку футболіста має бути виплачена Клубу безпосередньо футболістом ОСОБА_1 . Частина компенсації за підготовку футболіста в сумі 161000,грн. сплачується по 2000,00 грн. в місяць до повної виплати 161000,00 грн. Протягом 3-х банківських днів після погашення повної суми компенсації за підготовку футболіста в сумі 325000,00 грн. згідно п. 3 Угоди складається акт прийому-передачі трансферних прав ОСОБА_1 У період часу з січня 2015 року по березень 2018 року відповідачем було сплачено на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 64060,00 грн. (останній платіж був здійснений 06.03.2018 року, яким була закрита заборгованість по сплаті щомісячних платежів, визначених додаткової угодою N9 2 від 02.01.2015 р., за липень, серпень 2017 року, та частково в сумі 60 грн. за вересень 2017 року), а всього по Угоді від 11.02.2013 року відповідачем станом на 01.09.2018 року сплачено 228060,00 грн., що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків за період з 11.02.2013 - 31.08.2018 р. Відповідно до протоколу N° 22 від 31.07.2018 року Зборами Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб «Нафтовик-Укрнафта» було прийнято рішення про припинення ТОВ ФК «Нафтовик-Укрнафта» шляхом ліквідації та призначена ліквідаційна комісія. 06.09.2018 року за вихідним № 155 Головою ліквідаційної комісії позивача на відому Клубу електронну адресу, була направлена вимога про сплату заборгованості. 11.09.2018 року дана вимога також була направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу місця проживання відповідача, яка зазначена в Угоді б/н від 11.02.2013 р. 18.09.2018 року Головою ліквідаційної комісії ТОВ ФК «Нафтовик-Укрнафта» по телефону, який належить відповідачу було повідомлено про направлення Вимоги про сплату заборгованості. Одночасно Відповідач повідомив про те, що в нього змінилася електронна адреса, та повідомив нову електронну адресу у CMC-повідомленні, а 19.09.2018 року ним була уточнена електронна адреса також смс-повідомленням. 19.09.2018 року, на електронну адресу вказану Відповідачем у CMC-повідомленні, була повторно направлена Вимога про сплату заборгованості з додатками до неї. Станом на 01.09.2018 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість в межах місячних платежів за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року включно в сумі 23940,00 грн. З урахуванням індексу інфляції заборгованість відповідача станом на 01.09.2018 року за Угодою від 11.02.2013 року за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року включно складає 26094,60 грн. Крім того, у вересні 2018 року відповідачем також не була здійснена оплата в сумі 2000 грн., внаслідок чого загальна сума простроченої заборгованості на дату подачі позовної заяви збільшується на суму простроченої заборгованості за вересень 2018 року. Загальна сума простроченої заборгованості з урахуванням нарахованого індексу інфляції станом на 04.10.2018 року складає 28094,60 грн. Три відсотка річних складає 842,16 грн. Залишок заборгованості по Угоді від 11.02.2013 року за період з жовтня 2018 року, термін оплати яких на час подання позову ще не настав складає 71000 грн., однак, з огляду на те, що позивач перебуває у стадії припинення шляхом ліквідації, з урахуванням вимог ч.1 ст.111 ЦК України, вказана сума підлягає стягненню.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2019 року позовні вимоги задоволено /а.с. 47-51/.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Нафтовик - Укрнафта» прострочену заборгованість по Угоді від 11.02.2013 року з урахуванням індексу інфляції за період з вересня 2017 року по вересень 2018 року включно в сумі 28094,60 грн., 3% річних у розмірі 842,16 грн., а всього в сумі 28936 (Двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 76 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Нафтовик - Укрнафта» залишок боргу по Угоді від 11.02.2013 року за період починаючи з жовтня 2018 року в сумі 71000 (Сімдесят одна) гривня 00 копійок.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із заочним рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд заочного рішення /а.с. 56-58/, яку було залишено без задоволення ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2019 року /а.с. 73/.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати в частині стягнення залишку боргу у розмірі 71 000,00 грн. та просить в цій частині ухвалити нове, яким в задоволенні зазначених позовних вимог відмовити /а.с. 82-85/.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилаєтьося на те, що оскільки строк по виконанню зобов`язання не настав, то відсутні підстави для стягнення з нього такої компенсації, посилається на порушення судом першої інстанції норм ст. 530 та 525 ЦК України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення просив залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги - відмовити.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 23 лютого 2011 року був укладений контракт між професіональним футбольним клубом і футболістом професіоналом, відповідно до якого відповідач був прийнятий на роботу футболістом професіональної футбольної команди клубу на термін дії цього контракту, який згідно п. 6.1 цього Контракту встановлений з 01.02.2011 р. по 01.07.2012 р. Пунктом 2.3 розділу 2 Контракту визначено, що футболіст при виконанні своїх професійних обов`язків підпорядковується керівництву та тренерам Клубу, виконує їх розпорядження і рішення Ради Клубу, визнає Статут, інші нормативні документи Клубу, Статут і Регламенти Федерації футболу України, Професіональної футбольної ліги України та рішення юридичних органів Професіональної футбольної ліги України, Федерації футболу України, УЄФА і ФІФА. Відповідно до умов Контракту (п . 1.3 та п. 3.3) Клуб здійснює підготовку Футболіста.

Згідно пунктів 1 та 2 статті 7 Регламенту Федерації футболу України (надалі ФФУ) зі статусу і трансферу футболістів, у редакції прийнятій Виконавчим комітетом ФФУ 19.07.2010 року, футболіст-професіонал, який завершує свою діяльність після закінчення строку дії контракту, або футболіст-аматор, який завершує свою діяльність, залишається зареєстрованим у своєму останньому клубі протягом тридцяти місяців. Цей строк визначається від дати, коли футболіст брав участь в останньому для нього матчі за клуб. Якщо протягом тридцяти місяців футболіст поновлює діяльність у статусі футболіста-професіонала, клуб, який останнім уклав з ним контракт, має право на компенсацію за його підготовку у відповідності до розділу VII Регламенту «Компенсація за підготовку футболіста».

У 2013 році відповідач прийняв рішення поновити діяльність у статусі футболіста - професіонала в іншому футбольному клубі, в зв`язку з чим 11 лютого 2013 року між сторонами по справі на підставі п.7 СТ.22 розділу VII Регламенту ФФУ зі статусу і трансферу футболістів, була укладена письмова Угода (надалі - Угода від 11.02.2013 р.), згідно умов якої відповідач взяв на себе зобов`язання сплатити до 31.12.2013 року компенсацію за підготовку футболіста у розмірі 325000 грн. позивачу, а останній, в свою чергу, не заперечує проти реєстрації футболіста за новий клуб.

Додатковою угодою №1 від 29.11.2013 року були внесені зміни до Угоди від 11.02.2013 року, згідно яких був визначений новий строк для сплати компенсації за підготовку футболіста до 28.02.2014 року.

25.12.2013 року відповідачем були сплачені на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 164 000,00 (сто шістдесят чотири тисячі) грн.

Додатковою угодою №2 від 02.01.2015 року до Угоди від 11.02.2013 року був змінений порядок сплати компенсації за підготовку футболіста та викладений у новій редакції п.5 Угоди, а саме: компенсація за підготовку футболіста має бути виплачена Клубу безпосередньо футболістом ОСОБА_1 . Частина компенсації за підготовку футболіста в сумі 161 000,грн. сплачується по 2000,00 грн. в місяць до повної виплати 161 000,00 грн. Протягом 3-х банківських днів після погашення повної суми компенсації за підготовку футболіста в сумі 325 000,00 грн. згідно п. 3 Угоди складається акт прийому-передачі трансферних прав ОСОБА_1 У період часу з січня 2015 року по березень 2018 року відповідачем було сплачено на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 64060,00 грн. (останній платіж був здійснений 06.03.2018 року, яким була закрита заборгованість по сплаті щомісячних платежів, визначених додаткової угодою N9 2 від 02.01.2015 р., за липень, серпень 2017 року, та частково в сумі 60 грн. за вересень 2017 року), а всього по Угоді від 11.02.2013 року

Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період з 11.02.2013 - 31.08.2018 р. відповідачем станом на 01.09.2018 року сплачено 228 060,00 грн.

Відповідно до протоколу N° 22 від 31.07.2018 року Зборами Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб «Нафтовик-Укрнафта» було прийнято рішення про припинення ТОВ ФК «Нафтовик-Укрнафта» шляхом ліквідації та призначена ліквідаційна комісія.

06.09.2018 року за вихідним № 155 Головою ліквідаційної комісії ТОВ ФК «Нафтовик - Укрнафта» на відому Клубу електронну адресу, була направлена вимога про сплату заборгованості. 11.09.2018 року дана вимога також була направлена рекомендованою кореспонденцією на адресу місця проживання відповідача, яка зазначена в Угоді б/н від 11.02.2013 р. Станом на 01.09.2018 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість в межах місячних платежів за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року включно в сумі 23 940,00 грн.

З урахуванням індексу інфляції заборгованість відповідача станом на 01.09.2018 року за Угодою від 11.02.2013 року за період з вересня 2017 року по серпень 2018 року включно складає 26 094,60 грн.

Крім того, у вересні 2018 року Відповідачем також не була здійснена оплата в сумі 2000 грн., внаслідок чого загальна сума простроченої заборгованості на дату подачі позовної заяви збільшується на суму простроченої заборгованості за вересень 2018 року. Загальна сума простроченої заборгованості з урахуванням нарахованого індексу інфляції станом на 04.10.2018 року складає 28 094,60 грн.

Три відсотка річних складає 842,16 грн., згідно з розрахунку:

25940 х 3 х 395:365:100=842,16 грн.

де 25940,00 грн. - сума заборгованості за період з вересня 2017 року по вересень 2018 року включно; 395 - кількість днів прострочки.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості, суми індексації за прострочення грошового зобов`язання та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення залишку заборгованості по угоді від 11.02.2013 року за період з жовтня 2018 року суд керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 ЦК України ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи.

Ліквідаційна комісія (ліквідатор) заявляє вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про задоволення зазначених вище позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи положення ч.1 ст.111 ЦК України, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач порушує строк виконання зобов`язань. Зокрема, сума заборгованості з вересня 2017 року по вересень 2018 року останнім не сплачується, що свідчить про порушення вимог Угоди від 11 лютого 2013 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом у повному обсязі з`ясовано всі обставини справи, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров