ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/381/18 Номер провадження 22-ц/814/455/19Головуючий у 1-й інстанції Должко С. Р. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2018 року (повний текс рішення виготовлено 07 грудня 2018 року) по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, Орган опіки та піклування Лозівської міської ради, Орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Син проживає з матір'ю, батько матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, байдуже ставиться до дитини, участі у вихованні не приймає тобто ухиляється від свої батьківських обов'язків.

Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, Орган опіки та піклування Лозівської міської ради, Орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських праввідмовлено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору на користь держави.

Суд мотивував своє рішенням тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а підстави для його застосування у даному випадку відсутні.

Непогодившись з даним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення норма матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, суд не дослідив та не надав належної уваги доказам, що містяться в матеріалах справи, не сприяв повному об'єктивному та неупередженому розгляду справи. Просила рішення суду скасувати, та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області також подала відзив на апеляційну скаргу в якому посилаючись на рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Лозівської міської ради просила позовні вимоги задовольнити.

Сторони та треті особи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Від ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без їх участі в якій також зазначено, що вони заперечують проти задоволення апеляційної скарги.

Також клопотання про розгляд справи без їх участі надали представник виконавчого комітету, як органу опіки та піклування Лозівської міської ради Харківської області та представник служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у цивільному шлюбі з 2008 року по серпень 2012 року. Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Дитина проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області 23 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду 27 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно листа Лозівського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №6 «ПОСМІШКА» від 19 лютого 2018 року, вихованням сина ОСОБА_4 займається мати, ОСОБА_2 Мати приводить дитину до дошкільного закладу і забирає, відвідує батьківські збори, свята та заходи, які проводяться в закладі. Мати тісно співпрацює з адміністрацією та вихователями закладу, який відвідує її син. Батько, ОСОБА_3, батьківські збори не відвідує з вихователями стосовно розвитку та виховання дитини не спілкується.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лозівської міської ради Харківської області від 24 травня 2018 року № 0213-7/705, рішення комісії з питань захисту прав дитини Лозівської міської ради Харківська області - доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої дитини - сина, ОСОБА_4

Проте, допитаний у судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції представник Органу опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації заперечував проти позовних вимог та вказував, що позивач ОСОБА_2 не врахувала всіх обставин та не надала суду належних та допустимих доказів на які посилається.

Згідно довідки Зіньківського ДВС ГТУЮ в Полтавській області № 7101 від 15 серпня 2018 року, ОСОБА_3 сплатив аліменти ОСОБА_2 з лютого 2018 року по серпень 2018 року в сумі 4800 гривень (а.с.80).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

При цьому, відповідач у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу, а також у судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції зазначав, що бажає приймати участь у вихованні сина, останнім часом не міг приїжджати до дитини у зв'язку зі станом здоров'я, крім того, позивач не відповідала на його телефонні дзвінки та змінила адресу проживання, яка йому невідома.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо неприйняття до уваги висновку Лозівської міської ради Харківської області від 24 травня 2018 року № 0213-7/705. Даний висновок має рекомендаційний характер та не є обов'язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Відповідно посилання в апеляційній скарзі на зазначений висновок є необґрунтованим.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Колегія суддів надаючи перевагу захисту прав дитини, в тому числі на спілкування з обома батьками, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тоді як батько дитини - ОСОБА_3 зазначає про бажання брати участь у вихованні сина, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та покладення на орган опіки та піклування Зіньківської районної державної адміністрації контроль за виконанням ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків.

Суд апеляційної інстанції не може брати до уваги посилання ОСОБА_2 на несплату ОСОБА_3 аліментів, як на підставу задоволення апеляційної скарги та позову враховуючи, що наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав, при цьому як вбачається з матеріалів справи, відповідач має намір належним чином виконувати свої обв'язки щодо утримання дитини, про що свідчить сплата аліментів за лютий-липень 2018 року.

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що відповідач не зможе належним чином піклуватися про дитину оскільки він проживає в іншому місті є необґрунтованими, так як місце проживання та відстань не є підставою для порушення чи обмеження прав на спілкування батьків з дитиною.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 07 лютого 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко