Провадження № 2/761/2457/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1860 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,. Відповідач не цікавиться життям дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню, зокрема, від матеріального забезпечення. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини, а також стягнути з нього аліменти на її утримання.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2018 року визначено підсудність Шевченківському районному суду м. Києва, однак, помилково направлено матеріли справи до Голосіївського районного суду м. Києва.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року справу передано до Шевченківського районного суду м. Києва, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2018 року.

28 вересня 2018 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2018 року прийнято справу до провадження судді Фролової І.В.

Позивач в судове засідання не з'явився, поштовим зв'язком направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, що видане Відділом реєстрації актів про народження м. Сімферополя Автономної Республіки Крим.

Як пояснив у позовній заяві позивач, відповідач не спілкується з дитиною, вона не отримує батьківського виховання, моральної та матеріальної допомоги, батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини.

Крім того зазначив, що з того моменту, як сторони почали окремо проживати, тобто з червня 2013 року дитина проживає з позивачем, знаходяться на його утриманні, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не утримує дитину матеріально.

Так, у відповідності до довідки № П/2 від 31 січня 2018 року, виданої Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 130 Харківської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 не спілкувався з вчителями сина, не відвідував батьківські збори, жодним чином не цікавився успішністю та життям сина та не брав участь у його вихованні.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст.19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно Висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради № 46 від 11 січня 2019 року, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3

Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я; без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ст. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи, що відповідач на судові виклики до суду не з`являється, через що суд позбавлений можливості особисто встановити ставлення батька до дитини, а також винність його поведінки, при цьому матеріали справи свідчать про ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина.

Статтею 166 СК України передбачені правові наслідки позбавлення батьківських прав, а саме: особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Тобто, в контексті вищенаведеної статті, позбавлення відповідача батьківських прав не звільняє такого від обов'язку щодо утримання дитини.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом під час розгляду справи не встановлено, що платник аліментів має проблеми зі здоров'ям, наявності у останнього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, доньки, сина, або інших обставин, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1860 грн. щомісячно, починаючи з 02 липня 2018 року (день подання позову до суду) і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 704,80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 141, 200, 206, 223, 258-259, 263-268, 273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 164, 166, 180-184 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1860 грн. щомісячно, починаючи з 02 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_1, місце проживання - АДРЕСА_1, іпн - НОМЕР_1,

ОСОБА_2, місце проживання - АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий 29 травня 1999 року Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області;

Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження - 61091, Харківська обл., м. Харків, вул. Чернишевська, 55, код ЄДРПОУ - 04059243.

Суддя: