Провадження № 2/752/2327/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

25.01.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд до ОСОБА_3 неповнолітньої дитини без згоди батька.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що сторони перебували у шлюбі, від якого має неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1. Протягом 2016 - 2017 років позивачем неодноразово здійснювалися спроби вивезти дитину на територію материкової частини України з метою відпочинку та оздоровлення, відвідування родичів на нетривалий період часу, проте відповідач щоразу необгрунтовано та безпідставно затримував оформлення документів, що призводило до ускладення процедури оформлення документів на виїзд - в"їзд неповнолітньої особи з територіх ОСОБА_3 до материкової частини України, переносу запланованих поїздок до материкової частини України з метою оздоровлення дитини та відвідування родичів, затримки у придбанні квитків, додаткових, незапланованих та безпідставних фінансових затрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянці України, на виїзд неповнолітньої дитини до ОСОБА_3, материкової частини України дитини без згоди батька у період з 01 червня 2018 року по 15 липня 2018 року, з 01 вересня 2018 року по 15 жовтня 2018 року, з 25 грудня 2018 року по 15 січня 2019 року.

10 серпня 2018 року позивач знову звернулася до відповідача з проханням надати згоду на виїзд з постійного місця проживання дитини, м. Севастополя до материкової частини України впродовж 2019 року з метою оздоровлення, відпочинку та відвідування родичів. Проте відповідач жодної відповіді не надав. Такі дії відповідача, на думку позивача, шкодять інтересам доньки та не сприяють її всебічному та гармонійному розвитку.

За таких підстав, позивач просить надати їй дозвіл без згоди ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_4 за межі ОСОБА_3 до материкової частини України протягом 2019 року з метою оздоровлення, відпочинку та відвідування родичів.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом.

Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

30 листопада 2015 року народилася ОСОБА_4, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 25 серпня 2016 року. (а.с. 9)

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті.

Частиною 5 цієї статті визначено, що той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. проживає разом з матір"ю за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач посилається на те, що відповідач систематично ухиляється від надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини до ОСОБА_3, материкової частини України для оздоровчого відпочинку, при цьому не пояснює свою відмову.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянці України, на виїзд неповнолітньої дитини до ОСОБА_3, материкової частини України дитини без згоди батька у період з 01 червня 2018 року по 15 липня 2018 року, з 01 вересня 2018 року по 15 жовтня 2018 року, з 25 грудня 2018 року по 15 січня 2019 року. (а.с. 12)

З матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2018 року позивач знову звернулася до відповідача з проханням надати згоду на виїзд з постійного місця проживання дитини, м. Севастополя до материкової частини України впродовж 2019 року з метою оздоровлення, відпочинку та відвідування родичів. Проте відповідач жодної відповіді не надав. Такі дії відповідача, на думку позивача, шкодять інтересам доньки та не сприяють її всебічному та гармонійному розвитку.

Таким чином, вбачається, що відповідач заперечує проти виїзду до ОСОБА_3, материкової частини Україїни на відпочинок їх з позивачем доньки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вважає, що в зв'язку з цим дитина була позбавлена можливості оздоровитися та відпочити за межами України протягом 2019 року, що є порушенням прав та інтересів дитини.

Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

З п. 4 зазначеної постанови вбачається, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За таких обставин, суд вважає, що відмова відповідача в наданні дозволу на виїзд доньки за межі України є неправомірною та суперечить інтересам дитини.

Позивач просить надати їй дозвіл без згоди ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_4 за межі ОСОБА_3 до материкової частини України протягом 2019 року з метою оздоровлення, відпочинку та відвідування родичів, в супроводі матері ОСОБА_1

Суд вважає, що зазначений термін та період перебування за межами України дитини без згоди батька не суперечить вимогам закону та відповідає інтересам дитини.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 704,80 грн. судового збору.

Керуючись статтями 141, 150, 155, 161 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 280-289 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі ОСОБА_3 до материкової частини України малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2, протягом 2019 року в супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: