Справа № 199/2033/19
(2/199/2113/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

„11 вересня 2019 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Перетятько А.В.,

за участі представника позивача - адвоката Ільїна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про падл майна та стягнення компенсації вартості майна, належного на праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з позовом позивач просить пор захист прав, як співвласника майна, та заявляє вимогу про поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином: визнання за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», 2006 року випуску, колір чорний, VIN-код - НОМЕР_1 , та виділення йому зазначеного транспортного засобу, та стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості належної позивачу частки у спільному сумісному майні подружжя в розмірі 77 500 (сімдесят сім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. Позов обґрунтований тим, що сторони по даній справі перебували у шлюбі з 14.01.2006 р., який був припинений в результаті його розірвання на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2019 р., яке набрало законної сили 28.05.2019 р. Під час шлюбу подружжям за спільні кошти було набуто наступне майно: транспортний засіб - автомобіль марки «RENAULT LAGUNA», державний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, колір чорний, VIN-код - НОМЕР_1 , який за згодою подружжя зареєстрований 30.07.2010 р. за ОСОБА_2 , та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Однак, ОСОБА_2 розпорядився автомобілем марки «RENAULT LAGUNA», який є спільною сумісною власністю, без згоди позивача (21.05.2019 після звернення позивача до суду з поділу майна ОСОБА_2 на сайті https://auto.ria.com/auto_renault_laguna_24356069.htmlрозмістив оголошення про продаж автомобіля марки «RENAULT LAGUNA», та 12.07.2019 р. переоформив майно на третю особу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву підтвердив відчуження транспортного засобу за 75 000,00 грн., та вважав, що у зв`язку з таким відчуженням відсутній предмет спору; разом з тим, на переконання відповідача позивач не надала доказів на підтвердження позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя.

Судом встановлено, що 14.01.2006 р. між сторонами по даній справі було укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом (а.с. 26).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 відповідач є власником транспортного засобу RENAULT LAGUNA, 2006 р.в. (а.с. 5), дата реєстрації права 17.03.2017.

Судом в даній справі встановлено, що відповідач здійснив відчуження вказаного автомобіля без згоди іншого співвласника цього майна (позивача): даний транспортний засіб за договором купівлі-продажу від 12.07.2019 був відчужений відповідачем на користь гр. ОСОБА_3 , за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 75 000,00 грн., що підтверджується відповідним договором від 12.07.2019 №5675/19/008112.

Згідно зі звітом №01/34 про оцінку транспортного засобу від 12.07.2019 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 ринкова вартість автомобіля Renault Laguna, р/н НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 на дату оцінки становить 75 000,00 грн.

Відповідно до відповіді на запит адвоката з ПП «Експерта Група Класика» (а.с. 20) середня ринкова вартість аналогічного транспортного засобу RENAULT LAGUNA, 2006 р.в. (пробіг невідомий) становить 155 000,00 грн.

Спірні правовідносини виникли із захисту права власності, зокрема, права спільної сумісної власності одного із співвласників рухомого майна.

Розв`язуючи позовні вимоги, суд керується наступним.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Норма статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (висновок щодо застосування відповідних норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 27.04.2016, справа №6-486цс16 /ч. 4 ст. 263 ЦПК України/).

У зв`язку з вищенаведеним, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення грошової компенсації вартості проданого майна є такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується розміру компенсації, яка присуджуватиметься до стягнення з відповідача на користь позивача, то суд виходить з розміру вартості аналогічного транспортного засобу: згідно з відповіддю на запит адвоката з ПП «Експерта Група Класика» (а.с. 20) середня ринкова вартість аналогічного транспортного засобу RENAULT LAGUNA, 2006 р.в. (пробіг невідомий) становить 155 000,00 грн.

З огляду на вищенаведене розмір грошової компенсації, яку повинен сплатити відповідач на користь позивача, складає 77 500 грн. (155 000 : 2).

Що стосується другої позовної вимоги: про поділ майна, то відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

Як встановлено судом, спільне сумісне майно, про поділ якого заявлено вимогу у позові, відсутнє, оскільки було відчужене відповідачем, та порушені права позивача захищені судом шляхом стягнення з відповідача компенсації Ѕ вартості проданого майна, тому підстави для задоволення вимоги позову про поділ майна відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 80, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості майна, належного на праві спільної сумісної власності задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію Ѕ вартості проданого майна, належного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, а саме автомобіля «RENAULT LAGUNA», 2006 р.в., колір чорний, VIN-код - НОМЕР_1 , в розмірі 77 500 (сімдесят сім тисяч п`ятсот) грн.

В задоволенні вимоги позову про поділ майна відмовити.

Дата складення повного судового рішення 20.09.2019.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

11.09.2019