КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/20/19
Провадження №2/319/144/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Горбачова Ю.М.,

при секретарі Понькі Н.А.,

за участі

представника позивача - адвоката Котелевського К.В.

представника відповідача - адвоката Шишлова О.Є.

за відсутністю інших осіб, які повинні брати участь у судовому засіданні,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» про захист прав споживача, стягнення грошової суми, -

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області звернувся адвокат Котелевський Костянтин Володимирович (далі -представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» (далі - відповідач, ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ») про захист прав споживача, стягнення грошової суми.

В своїй заяві представник позивача ОСОБА_2 просить суд винести рішення, відповідно до якого стягнути з ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ) на користь ОСОБА_1 . 213737,53 копійки, з яких: 125980,36 грн. пені, 71690,33 грн. інфляційних нарахувань, 16066,84 грн. 3% річних.

Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 27 серпня 2014 року ОСОБА_1 уклав із АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №221128Га/14зп (далі - договір) щодо свого транспортного засобу TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова (шасі) НОМЕР_2 . Відповідно до п. 14.1 та п. 14.2 договір діє з 03 вересня 2014 р. по 02 вересня 2015 року. 11 жовтня 2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої було пошкоджено вищевказаний транспортний засіб. Про факт ДТП позивач одразу повідомив страхову компанію, як того вимагають умови Договору з метою отримання страховою відшкодування. Страхова компанія відмовилась сплачувати страхове відшкодування, в результаті чого позивач звернувся до суду.

Рішенням Куйбишевського районною суду Запорізької області від 24 липня 2015 року по справі № 319/473/15-ц позовні вимоги були задоволені повністю та стягнуто з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АХА СТРАХУВАННЯ" () на користь ОСОБА_1 252144,10 гривні, з яких 183377,53 гривень невиплаченого страхового відшкодування та 68 766,57 гривень пені за несвоєчасно виплачене страхове відшкодування.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року рішення апеляційної інстанції скасоване, а рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року по справі № 319/473/15-ц залишене в силі.

Страхове відшкодування у розмірі 183377,53 грн. позивач отримав 26 листопада 2018 pоку, що підтверджується довідкою ПАТ «КБ ПриватБанк».

Разом з цим, судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що починаючи з 27 січня 2015 року триває порушення строку на виплату страхового відшкодування. Так, з 27 січня 2015 року по 26 листопада 2018 року тривав період простроченої заборгованості з боку відповідача у розмірі 183377,53 гривень. За викладених обставин, позивач вважає за необхідне нарахувати на цю суму інфляційні втрати та 3% річних, а також пеню.

Зобов`язання відповідачем було виконане 26 листопада 2018 pоку, тобто нарахування закінчуються 25 листопада 2018 pоку, а починаються 26 грудня 2015 pоку, а саме рівно за три роки до дня, коли дійсний позов наданий до суду засобами поштового зв`язку.

Отже, позивач вважає за необхідне нарахувати 3% річних та інфляційні витрати на суму 183 377,53 грн. у період з 26 грудня 2015 р. по 25 листопада 2018 року, а саме розмір інфляційних нарахувань становить 71690,33 грн., розмір 3% річних - 16 066,84 гривень.

Прийняття Апеляційним судом Запорізької області від 25 лютого 2016 року рішення, яке в момент винесення набрало законної сили, є обставиною з настанням якої, в розумінні умов п. 28.3 Доктору, розпочинається відлік простроченої заборгованості, на який можна нарахувати пеню. Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду, що наведений у Постанові від 20 лютого 2018 року по справі № 643/16530/15-ц, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями. За таких умов, початок відліку для нарахування пені триває з 26 грудня 2017 р. по 25 листопада 2018 р. (26 листопада 2018 р. зобов`язання виконане у повному обсязі). В цей період випадає 229 робочих днів, тобто пеня за період прострочення розраховується і становить: 183 377,53 гри х0,3%:100*229днів = 125 980,36 гривень.

З огляду на те, що страхова компанія порушила строки виплати страхового відшкодування, представник позивача вважає за необхідне звернутися до суду за захистом прав ОСОБА_1 та відновити їх шляхом стягнення зі страхової компанії інфляційних витрат, 3% річних та пені в межах строків позовної давності, сумарний розмір яких складає 213737,53 гривень.

08 лютого 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області представником відповідача ПрАТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» - адвокатом Шишловим О.Є. надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначено, що відповідач заперечує проти вимог позивача в повному обсязі, оскільки посилання останнього на фактичні обставини справи, їх юридичну кваліфікацію, а також надані докази свідчать про необґрунтованість позову та наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, що підтверджується наступним.

27.08.2014 р. між AT «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №221128Га/14зп, відповідно до якого застраховано майнові інтереси, пов`язані з володінням, користування та розпорядженням автомобілем Toyota Hilux, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, 11.10.2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено зазначений вище автомобіль. AT «СК «АХА Страхування» по зазначеній події було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, однак ОСОБА_1 оскаржив відмову у виплаті страхового відшкодування в судовому порядку. За результатами судового розгляду 29.07.2015 року було прийнято рішення Куйбишевським районним судом Запорізької області, яким зі Страхової компанії стягнуто на користь Позивача 252 144,10 грн., в тому числі пеню у розмірі 68 766,57 гривень. AT «СК «АХА Страхування» було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої 25.02.2016 рокуц Апеляційним судом Запорізької області винесено рішення, яким ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У зв`язку з оскарженням позивачем рішення суду апеляційної інстанції, Верховним судом України згідно з постановою від 24.10.2018 p. вирішено скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Тобто, рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29.07.2015 р. вступило в силу лише 24.10.2018 року.

26.11.2018 року AT «СК «АХА Страхування» було виконано рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29.07.2015 р. та сплачено загалом 252 144,10 грн., а саме:

-на користь ОСОБА_1 сплачено 183377,53 грн. страхового відшкодування; 55 357,09 грн. пені (за вирахуванням податків);

-в дохід держави сплачено 12 377,98 грн. (податок на доходи фізичних осіб), 1 031,50 грн. (військовий збір).

Перед підписанням Договору позивач був ознайомлений з умовами Договору, що підтверджується підписом в Договорі. Під час укладення Договору страхування, Сторонами, за взаємною згодою, було погоджено конкретні умови Договору, а саме, що з моменту укладання Договору страхування (27.08.2014 р.) до моменту повідомлення про випадок щодо пошкодження застрахованого ТЗ (11.10.2014 р.) Позивач мав можливість вивчити зміст Договору та у випадку непогодження з деяким пунктами висловити свою думку з цього приводу чи в подальшому ініціювати внесення змін до Договору, та передбачити негативні наслідки в частині не нарахування штрафних санкцій на час розгляду справи судом, чи відмовитися від підписання Договору. Страхувальник підписав Договір страхування, жодних зауважень чи застережень щодо змісту Договору ОСОБА_1 надано не було.

Відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 28.3 Договору сторони домовилися, що в разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та/або визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування на період до вступу судового рішення в законну силу не нараховується пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3 річних та інші) за неналежне виконання обов`язків. Тобто, пунктом 28.3. сторони під час укладення Договору, керуючись правом наданим ч.2. ст. 625 ЦК України, погодили інший розмір та період нарахування індексу інфляції, 3% річних та пені.

Представник відповідача вважає, що посилання позивача на судову практику, в даному випадку є недоречним, оскільки в наведених судових рішеннях, умовами договорів не було передбачено інший розмір і строк нарахування 3% річних, інфляційних нарахувань та пені; ст. 625 ЦК України містить пряму вказівку на пріоритет Договору над положеннями законодавства в питанні нарахування інфляції, 3% річних та пені.

Крім того, ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З позовною заявою про стягнення грошових коштів ОСОБА_1 звернувся до Куйбишевського районного суду Запорізької області лише 26.12.2018 pоку, тобто більше ніж через три роки після настання ДТП (11.10.2014 p.).

Оскільки рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29.07.2015 р. вступило в силу 24.10.2018 р. та виконано в повному обсязі 26.11.2018 p., то навіть якби не було пропущено строк позовної давності, не зрозуміло з яких підстав позивач нараховує пеню, інфляційні нарахування, 3% річних за період з 26.12.2015 р. по 25.11.2018 p., навіть якби підстави нарахування даних штрафних санкцій і були наявні, то лише за період з 24.10.2018 р. (дата набрання чинності рішення суду) до 26.11.2018 р. (дата виконання рішення суду), а розрахунок виглядав би наступним чином.

Договором чітко визначено відповідальність Страховика за прострочення виконання зобов`язання, зокрема: Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені в розмірі 0,3% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення здійснення страхового відшкодування (п. 28.1. Договору).

Тобто, розрахунок пені виглядав би наступним чином:

183 377,53 х 0,3/100х24 = 13 203,2 грн., де:

183 377,53 - сума страхового відшкодування;

0,3/100 =0,3% - розмір пені відповідно до п. 28.1. Договору;

24 - кількість робочих днів за період з 24.10.2018 р. по 26.11.2018 р.

Згідно зі ст. 2. Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що страхова виплата має разовий характер, вона не підлягає індексації, а тому не має підстав для задоволення вимог щодо стягнення інфляційних витрат.

Навіть якби підстави для стягнення інфляційних нарахувань і були наявні, то розрахунок виглядав би таким чином:

Індекс інфляції по місяцям: жовтень місяць 2018 101.7

листопад місяць 2018 101.4

Отже, сукупний індекс інфляції становить 101,5 = (101.7+101,4)/2

Розрахунок:

(183 377,53*101,5%) - 183 377,53 = 2 750,65 грн.

Розрахунок 3% річних, у випадку якби не було пропущено строк позовної давності та були підстави для стягнення): (183 377,53 *3% I 365) *33 = 497,4 грн., де:

183 377,53 грн. - сума боргу;

365 - загальна кількість днів у році;

34 - кількість днів за період розрахунку з 24.10.2018 р. (дата набрання законної сили рішенням) по 26.11.2018 р. (дата повного виконання рішення).

Тобто, якби не було пропущено строк позовної давності, то сумарний розмір пені, інфляційних нарахувань та 3% річних не міг би перевищувати 16 451,25 грн. (13 203,2 + 2 750,65 + 497,4), а не 208 203,34 грн. як обчислює позивач.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

З позовною заявою про стягнення грошових коштів ОСОБА_1 звернувся до Куйбишевського районного суду Запорізької області лише 26.12.2018 p., тобто більше ніж через три роки після настання ДТП (11.10.2014 p.).

Частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи положення п. 28.3. Договору та оскільки позивачем пропущений строк позовної давності щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних та доказів його відновлення не подано, на підставі ст. 267 ЦК України, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних, пені за Договором є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з AT «СК «АХА Страхування» пені, індексу інфляції та 3 % річних не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

-відповідач під час врегулювання заявленої події діяв з урахуванням умов Договору та чинного законодавства України;

-сторони домовились, що в період з дати надходження позовної заяви до суду до вступу судового рішення в законну силу не нараховується пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інші) за неналежне виконання зобов`язань (п. 28.3 Договору);

-сплинув строк позовної давності;

-позивачем надано не вірний розрахунок штрафних санкцій.

Враховуючи наведене вище, представник відповідача вважає, що вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим, підстави для задоволення позову відсутні, наданий позивачем розрахунок індексу інфляції, пені та 3 % річних є некоректним, відтак задоволення позову на його підставі є неможливим.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав за викладених у ньому обставинах та на підставі наданих доказів.

Представник відповідача Шишлов О .Є. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, пояснив, що у відзиві на позовну заяву наведено всі підстави та докази, на підставі яких необхідно відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 Також пояснив, що у випадку задоволення позовних вимог останнього, визнають лише суму відшкодування у розмірі, вказаному у відзиві, а саме 16451,25 гривень.

Суд, з`ясувавши позиції сторін та інших учасників у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

27.08.2014 р. між AT «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №221128Га/14зп, відповідно до якого застраховано майнові інтереси, пов`язані з володінням, користування та розпорядженням автомобілем TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, 11.10.2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено зазначений вище автомобіль. AT «СК «АХА Страхування» по зазначеній події було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, однак ОСОБА_1 оскаржив відмову у виплаті страхового відшкодування в судовому порядку.

За результатами судового розгляду 29.07.2015 року було прийнято рішення Куйбишевським районним судом Запорізької області, яким із ПрАТ «СК «АХА» стягнуто на користь позивача 252 144,10 грн., в тому числі пеню у розмірі 68 766,57 гривень.

Відповідно до ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПрAT «СК «АХА Страхування» було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої 25.02.2016 року Апеляційним судом Запорізької області винесено рішення, яким ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, що підтверджується копією постанови.

У зв`язку з оскарженням позивачем рішення суду апеляційної інстанції, Верховним судом України винесено постанову від 24.10.2018 p., згідно з якою вирішено скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, що підтверджується вказаною постановою.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦІІК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29.07.2015 р. набрало законної сили лише 24.10.2018 року.

Страхове відшкодування у розмірі 183377,53 грн. позивач отримав 26 листопада 2018 pоку, що підтверджується довідкою ПАТ «КБ ПриватБанк» від 06.12.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» передбачає, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Викладені норми матеріального права свідчать, що страховик та страхувальник, як сторони договору страхування, за взаємною згодою, самостійно визначають предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, перелік документів, які підтверджують настання страхового випадку, правові наслідки щодо виконання/невиконання обов`язків по Договору, та інші умови Договору, тощо.

Перед підписанням Договору позивач був ознайомлений з умовами Договору, що підтверджується підписом в Договорі. Під час укладення Договору страхування, сторонами, за взаємною згодою, було погоджено конкретні умови Договору.

Суд погоджується з думкою представника відповідача про те, що з моменту укладання Договору страхування (27.08.2014 р.) до моменту повідомлення про випадок щодо пошкодження застрахованого транспортного засобу (11.10.2014 р.) позивач мав можливість вивчити зміст Договору та у випадку непогодження з деяким пунктами висловити свою думку з цього приводу чи в подальшому ініціювати внесення змін до Договору, та передбачити негативні наслідки в частині не нарахування штрафних санкцій на час розгляду справи судом, чи відмовитися від підписання Договору.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, страхувальник підписав Договір страхування, жодних зауважень чи застережень щодо змісту Договору ОСОБА_1 надано не було.

Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 28.3 Договору сторони домовилися, що в разі виникнення між ними судового спору щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та/або визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування на період до вступу судового рішення в законну силу не нараховується пеня та інші санкції, передбачені чинним законодавством України (інфляційні нарахування, штрафи, 3 річних та інші) за неналежне виконання обов`язків.

Пунктом 28.3. сторони під час укладення Договору, керуючись правом наданим ч.2. ст. 625 Цивільного кодексу України, погодили інший розмір та період нарахування індексу інфляції, 3% річних та пені.

Що стосується питання пропуску строку позовної давності, судом встановлено наступне.

Статтею 256 Цивільного Кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29.07.2015 р. вступило в силу 24.10.2018 р. та виконано в повному обсязі 26.11.2018 p., то нарахуванню підлягає пеня, інфляційні нарахування, 3% річних за період з дня набрання законної сили рішенням суду, тобто з 24.10.2018 р., та до дати виконання рішення суду, тобто до 26.11.2018 року.

Отже, з огляду на викладене, строк позовної давності позивачем не порушено.

В договорі чітко визначено відповідальність Страховика за прострочення виконання зобов`язання, зокрема: Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені в розмірі 0,3% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожен день прострочення здійснення страхового відшкодування (п. 28.1. Договору).

Тобто, розрахунок пені виглядає наступним чином: 183 377,53 х 0,3/100х24 = 13 203,2 грн., де: 183 377,53 - сума страхового відшкодування; 0,3/100 = 0,3% - розмір пені відповідно до п. 28.1. Договору; 24 - кількість робочих днів за період з 24.10.2018 р. по 26.11.2018 р.

Згідно зі ст. 2. Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їхніх сімей і пенсій, які індексуються відповідно до закону за цими видами страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, крім суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 № 6/433-42/183, від 14.11.2011 № 12/207, від 23.01.2012 № 37/64.

У випадку прострочення або невиплати страхового відшкодування, яке є договірним грошовим зобов`язанням, до страховика застосовується відповідальність згідно ст. 625 ЦК України (ВСУ у справі № 6-1 ООЗцс 16 від 21 грудня 2016р.)

Велика Палата Верховного Суду постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 зробила правовий висновок, що стаття 625 Цивільного кодексу України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що розрахунок інфляційних нарахувань має бути наступним. Індекс інфляції за жовтень місяць 2018 року - 101.7, за листопад місяць 2018 року - 101.4. Отже, сукупний індекс інфляції становить 101,5 = (101.7+101,4)/2.

Розрахунок інфляційних нарахувань виглядає так:

(183 377,53*101,5%) - 183 377,53 = 2 750,65 грн.

Розрахунок 3% річних: (183 377,53 *3% / 365) *33 = 497,4 грн., де: 183 377,53 грн. - сума боргу; 365 - загальна кількість днів у році; 34 - кількість днів за період розрахунку з 24.10.2018 р. (дата набрання законної сили рішенням) по 26.11.2018 р. (дата повного виконання рішення).

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наведеного, суд вважає, що розмір пені, інфляційних нарахувань та 3% річних становить 16 451,25 грн. (13 203,2 + 2 750,65 + 497,4).

Згідно з п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статей 263, 265 ЦПК України рішення щодо захисту прав споживача має ґрунтуватися на всебічно з`ясованих судом обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши надані пояснення сторін у справі, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 164 гривні 51 копійку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 625-627 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 82, 89, 95, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» - задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 16451 (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одну) гривню 25 (двадцять п`ять) копійок, з яких: пеня - 13203,20 грн.; інфляційні нарахування - 2750,65 грн.; 3% річних - 497,40 гривень.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АХА СТРАХУВАННЯ» () в дохід держави 164 (сто шістдесят чотири) гривні 51 (п`ятдесят одну) копійку судового збору (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: Ю.М. Горбачов