Постанова

Іменем України

06 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 554/8297/17

провадження № 61-39788св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Державне агентство лісових ресурсів України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державне підприємство «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Дорош А. І., Лобова О. А., Триголова В. М., від 30 травня 2018 року.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державне підприємство «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 грудня 2014 року відповідно до контракту з керівником державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 26 грудня 2014 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України. 12 жовтня 2017 року наказом № 393-к припинено трудовий договір з позивачем та його звільнено із займаної посади згідно пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України. Позивач вважає звільнення незаконним. Стверджував, що з наказом про звільнення з роботи його ознайомлено не було та копія наказу йому не видавалась. Факсимільну копію наказу про звільнення з роботи було вручено головному лісничому підприємства Прокофєву С. С., що є грубим порушенням та зафіксовано в акті від 12 жовтня 2017 року. Позивачем у телефонному режимі було повідомлено про перебування на лікарняному та про неможливість прибути на робоче місце. Вважає, що причини звільнення, зазначені в наказі, а саме порушення підпунктів «б» та «п» пункту 26 контракту не відповідають дійсним обставинам справи. Він не був повідомлений про застосування будь-яких дисциплінарних стягнень відносно нього, а відповідачем не наведено будь-яких фактів, які б вказували на те, що його дії завдали підприємству значних негативних наслідків, які б можна було б розцінювати як підстави звільнення.

Із урахуванням зазначеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення від 12 жовтня 2017 року № 393-К, поновити його на посаді директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави, у складі судді Шевської О. І., від 16 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення від 12 жовтня 2017 року № 393-К. Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України з 12 жовтня 2017 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем не дотримано процедуру звільнення позивача, передбачену трудовим законодавством, а саме не отримано від позивача письмових пояснень, при обранні виду стягнення не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і вину працівника. Про наявність наказу про звільнення працівника під розписку не повідомлено, протягом дії контракту та виконання ОСОБА_3 трудових обов'язків останній до дисциплінарної відповідальності не притягувався Звільнення позивача відбулося у період тимчасової непрацездатності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2018 року апеляційні скаргиДержавного агентства лісових ресурсів України та Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства України задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2018 рокускасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд не розмежував норми трудового законодавства, що регламентують трудову діяльність працівника за контрактом, та трудову діяльність, яка здійснюється відповідно до умов трудового договору, надав неправильну правову оцінку фактичним обставинам справи, неправильно визначився з нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, що привело до ухвалення незаконного рішення. Апеляційний суд дійшов висновку, що позивача було звільнено у відповідності до вимог трудового законодавства, із урахуванням умов укладеного між сторонами спору контракту, у зв'язку із одноразовим грубим порушенням позивачем вимог законодавства та трудових обов'язків. Задовольняючи позовні вимоги, районний суд неправильно застосував положення частини третьої статті 40 КЗпП України. Окрім того, на момент винесення рішення районним судом термін дії контракту закінчився, а отже працівник не підлягав поновленню на роботі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2018 року та залишити в силі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2018 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду є незаконним та не відповідає завданням цивільного судочинства. Позивач посилається на те, що контракт від 26 грудня 2014 року, як особлива форма трудового договору, не містить пункту, який би надавав право роботодавцю звільняти працівника в період тимчасової непрацездатності. Саме по собі формальне закінчення строку дії контракту, яке відбулося 25 грудня 2017 року, не може слугувати підставою для відмови у поновленні позивача на роботі з 12 жовтня 2017 року, що дало б позивачу змогу подати усі необхідні документи, для продовження терміну дії контракту. Судом першої інстанції правильно встановлено, що за виявленні порушення трудової дисципліни винні особи понесли покарання та були притягнуті до дисциплінарної відповідальності, жодних доказів того, що у вчинених діях наявна вина саме ОСОБА_3 суду не надано. Позивач посилається на те, що роботодавцем було порушено процедуру звільнення його із займаної посади. Представником відповідача не надано жодних доказів, які б вказували на вчинення позивачем одноразового грубого порушення, та не вказано, в чому саме дане порушення полягає, не встановлено коли порушення було вчинено.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2019 року справу за позовом ОСОБА_3 до Державного агентства лісових ресурсів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державне підприємство «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У поданих відзивах на касаційну скаргу треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: державне підприємство «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, посилаються на те, що апеляційний суд, об'єктивно та законно оцінивши всі обставини та докази у справі, дотримуючись норм матеріального та процесуального права, ухвалив законне та справедливе рішення. Укладаючи контракт, позивач погодився на виконання всіх його умов. Відсутність позивача на робочому місті з причин тимчасової непрацездатності не є перешкодою для припинення трудового контракту за невиконання працівником його умов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

26 грудня 2014 року між Державним агентством лісових ресурсів України та ОСОБА_3 укладено контракт про те, що ОСОБА_3 наймається на посаду директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства на термін з 26 грудня 2014 року по 25 грудня 2017 року.

Наказом від 12 жовтня 2017 року № 393-К «Про припинення трудового договору та звільнення з посади директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» припинено трудовий договір з ОСОБА_3 та звільнено його з посади директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» з підстав, передбачених підпунктом «б» та «п» пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом та з інших підстав, передбачених чинним законодавством, на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України. Підставами для прийняття наказу визначено лист Полтавського обласного управління лісового господарства та мисливського господарства від 26 вересня 2017 року № 01-35/855; наказ Держлісагенства від 05 жовтня 2017 року № 455 «Про порушення ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» вимог нормативно правових актів з ведення лісового господарства»; акт про відмову від надання пояснень від 03 жовтня 2017 року; лист-погодження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 09 жовтня 2017 року № 01-27/1981; контракт, укладений з ОСОБА_3 від 26 грудня 2014 року (т. 1 а. с. 6).

Згідно пункту 26 підпункту «б»), «п») контракту з керівником державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України від 26 грудня 2014 року, укладеного між Державним агентством лісових ресурсів України та ОСОБА_3, керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Державного агентства лісових ресурсів України, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії: у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо); з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до листа Полтавського обласного управління лісового господарства та мисливського господарства від 26 вересня 2017 року № 01?35/855, направленого на адресу Державного агентства лісових ресурсів України, на підставі звернення голови Зарізької сільської Оржицького району від 18 серпня 2017 року та листа Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області від 23 серпня 2017 року Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства відповідно до наказу від 04 вересня 2017 року проведено комплексну перевірку Оржицького агролісництва ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс», за результатами якої складено акт від 14 вересня 2017 року та виданий наказ від 14 вересня 2017 року № 43 «Про результати перевірки якості відведення санітарно-вибіркових рубок в буреломних деревостанах Оржицького агролісництва». Матеріалами перевірки встановлено, зокрема, що матеріали відведення, за якими виписаний лісорубний квиток на розробку бурелому, мають ознаки фальсифікації первинних документів, якість робіт з відведення і таксації лісосік усіх 6 ділянок санітарно-вибіркових рубок загальною площею 37,8 га визнана незадовільною за показником очікуваного виходу ділової деревини, який виявився штучно заниженим у 3-4 рази, у порівнянні з лісорубним квитком заготівлю ліквідної деревини збільшено на 195 куб. м, вихід ділової деревини збільшено на 208 куб. м, виключено з рубки 31 дерево дуба, які не підлягали рубанню, включено значну частину сухостійної та пошкодженої деревини другорядних порід, до місцевих бюджетів додатково донараховано 39 016 грн рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів, також встановлено ще ряд порушень і зловживань, які викладені в акті. У листі вказано, що від пояснень відповідальні спеціалісти ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» відмовилися.

Крім того, не дивлячись на усну заборону комісії проводити лісосічні роботи з розробки бурелому до внесення змін в лісорубний квиток, ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» силами ТзОВ «Лісоповал» станом на 14 вересня 2017 року продовжувало лісозаготівельні роботи та відпуск деревини, керівництво ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» проігнорувало виконання наказу Полтавського обласного управління лісового господарства та мисливського господарства від 14 вересня 2017 року № 43 «Про результати перевірки якості відведення санітарно-вибіркових рубок в буреломних деревостанах», надіславши до управління лист, який не інформує про виконання наказу, у зв'язку з чим директору ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» направлений лист 22 вересня 2017 року про ігнорування виконання вище зазначеного наказу з вимогою надати пояснення до акту перевірки, проте виконання цього листа директором ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» також проігноровано.

З урахуванням наведеного Полтавське обласне управління лісового господарства та мисливського господарства звернулось до Держлісагенства з клопотанням про притягнення директора ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності шляхом розірвання контракту відповідно до підпункту «б» пункту 26 контракту (а. с. 122-123).

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 455 від 05 жовтня 2017 року, за результатами розгляду матеріалів, поданих Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства (лист від 26 вересня 2017 року № 01-35/855), доручено завідувачу сектору з персоналу Держлісагенства підготувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» ОСОБА_3 шляхом розірвання контракту за порушення підпунктів б) та п) пункту 26 контракту (а. с. 124-125).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно абзацу першого пункту 4, абзаців першого, третього-п'ятого пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про тлумачення терміну «законодавство» від 09 липня 1998 року N 12-рп/98 контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Контракт як особлива форма трудового договору повинен спрямовуватися на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності й професійні навички, його правову і соціальну захищеність. Сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника

Згідно пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Подібні положення містять статті 76, 81 чинної редакції ЦПК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, переоцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивача було звільнено у відповідності до вимог трудового законодавства із урахуванням умов контракту, який було укладено між роботодавцем (відповідачем) та позивачем і чинність якого не оспорюється.

Аналізуючи встановлені у справі докази та обставини, які стали підставою для прийняття наказу про звільнення позивача, надаючи їм належну оцінку, апеляційним судом зроблено правильний та обґрунтований висновок про те, що роботодавцем встановлено одноразове грубе порушення працівником, який обіймав посаду керівника підприємства, вимог законодавства та обов'язків, визначених контрактом (зміст порушень розкрито у листі Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства від 26 вересня 2017 року № 01?35/855), а тому підстави для скасування наказу № 393-к від 12 жовтня 2017 року про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 з посади - відсутні.

Актом про відмову від надання пояснень від 03 жовтня 2017 року встановлено, що на підставі наказу Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства № 43 від 14 вересня 2017 року та листа Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства від 22 вересня 2017 року було запропоновано директору ДП «ПДЛП «Полтаваоблагроліс» ОСОБА_3 надати пояснення, але останній проігнорував виконання наказу № 43 від 14 вересня 2017 року та листа № 01-35/831 від 22 вересня 2017 року (відмова від надання пояснень, відмова від надання матеріалів, відмова виконання законних вимог) (а. с. 126-127).

Вказані документи свідчать про те, що позивачу були відомі зміст листа та наказу Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства, можливість притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом розірвання контракту, ОСОБА_3 пропонувалося дати пояснення, однак він відмовився, про що складено акт від 03 жовтня 2017 року (а. с. 126).

Відповідно до листа голови Полтавської обласної державної адміністрації від 09 жовтня 2017 року № 01-27/1981, направленого на адресу Державного агентства лісових ресурсів України, обласна державна адміністрація погодила в установленому законодавством порядку звільнення з посади директора державного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», яке координується Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, ОСОБА_3 (а. с. 129).

Із урахуванням викладено, апеляційним судом зроблено правильний та обґрунтований висновок про те, що роботодавцем було дотримано процедуру звільнення відповідача із займаної посади шляхом припинення трудового контракту у відповідності до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

Враховуючи те, що між сторонами був укладений трудовий контракт і позивача звільнено саме за невиконання його умов на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, апеляційним судом зроблено правильний висновок, що норма частини третьої статті 40 КЗпП України (про неможливість звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності) не поширюється на правовідносини сторін.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, оскільки суд апеляційної інстанції при вирішенні спору по суті дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильного висновку апеляційного суду по суті спору та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Полтавської області від 30 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді О. В. Білоконь
Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
Ю. В. Черняк