Ухвала

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 635/7211/16-ц

провадження № 61-21994св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року у складі судді

Пілюгіної О. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Малінської С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовна заява мотивована тим, що 14 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 6/5/2008980-К-52, відповідно до якого ОСОБА_1 надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 25 000,00 грн строком до 13 серпня 2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з розрахунку 30 % річних. У випадку прострочення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту у строк, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини у розмірі 60 % річних, виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці.

На забезпечення виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, 14 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки № 6/5/2008/980-П/53, згідно з яким позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язань повністю чи у будь-якій його частині як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Станом на 10 липня 2012 року заборгованість за кредитним договором складає

75 515,73 грн.

30 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до банку з пропозицією реструктуризації заборгованості за кредитом. Після виконання зобов`язань позичальником між банком та ОСОБА_1 14 листопада 2013 року укладений додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору

від 14 лютого 2008 року № 6/5/2008980-К-52 та відповідно розрахунок заборгованості складався клієнтом вже за кредитним договором від 14 листопада 2013 року

№ 6/5/2008980-К-52 (1).

У зв`язку із неналежним виконанням прийнятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 має заборгованість, яка станом на 10 травня 2016 року склала 122 064,04 грн, із яких: заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена - 18 720,36 грн, заборгованість за відсотками, у тому числі прострочена - 66 270,01 грн, пеня за прострочення сплати кредиту - 37 073,67 грн.

Зазначив, що до теперішнього часу зобов`язання позичальника не виконані, а заборгованість за кредитним договором не погашена.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «Надра» просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором

від 14 листопада 2013 року № 6/5/2008/980-К/52(1) у розмірі 122 064,04 грн.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 14 листопада 2013 року № 6/5/2008/980-К/52(1) у розмірі

122 064,04 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що зобов`язання має виконуватися належним чином, проте боржник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим має заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з боржника та поручителя.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який ухвалив рішення з додержанням вимог статей 213-215 ЦПК України, встановив обставини справи повно та надав їм належну оцінку.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки останній платіж ним сплачений 18 липня 2008 року, проте апеляційний суд зазначив, що строк позовної давності переривався 30 серпня

2013 року укладенням додаткового договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору, а отже, боржник визнав свій борг. Також, відповідно до вимог пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» банк не мав права укладати додатковий договір з метою позасудового стягнення заборгованості шляхом її реструктуризації, у той час як вказаними нормами закону позивачу забороняється вимагати повернення кредиту, строк давності якого минув. Крім того, умовами кредитного договору передбачено його дію до 13 серпня

2009 року, тому позивач мав право пред`явити свої вимоги до поручителя протягом шести місяців, тобто до 13 лютого 2010 року, проте звернувся до суду у листопаді 2016 року.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_1

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області

від 31 січня 2017 року призначити до судового розгляду на 02 жовтня 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик