Справа № 203/3351/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа ОСОБА_1, про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для предявлення виконавчих листів до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якій зазначено, що 24.09.2014 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий документ у справі №203/3351/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначений виконавчий документ було втрачено, що підтверджується довідкою банку. В звязку з цим, представник банку просив видати дублікати виконавчих листів, визнати поважними при чини пропуску строку для їх предявлення до примусового виконання та поновити останній.

В призначенні судове засідання представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не зявився. В поданій заяві просив розглянути останню без його участі.

Заінтересована особа відповідач у справі ОСОБА_1 до суду також не зявилась, про причини неявки не повідомила.

З огляду на подану представником банку заяву, неповідомлення заінтересованої особи про причини своєї неявки, суд у відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ч.3 ст.433 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними матеріалами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в заяві доводи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент ухвалення рішення та видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підпунктом 17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№3236/03) 03.04.2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів цивільної справи №203/3351/14-ц, заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.09.2014 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказане заочне рішення не оскаржувалося та набрало законної сили в загальному порядку 05.10.2014 року.

На виконання вказаного рішення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 30.10.2014 року було видано виконавчий лист, який з копією заочного рішення згідно розписки було отримано представником банку 31.10.2014 року.

Строк предявлення виконавчого листа для примусового виконання зазначено до 05.10.2015 року.

10.01.2019 року представник банку звернувся до суду з заявою про видачу дублікату зазначеного вище виконавчого листа, посилаючись на його втрату та про поновлення строку для його предявлення до примусового виконання.

Поряд з цим, суд враховує, що позивачем не наведено обставин та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про фактичну втрату виконавчого листа, а надану до заяви довідку про їх втрату, суд таким доказом не визнає, оскільки остання не містить будь-яких відомостей про обставини втрати виконавчого документу, часу їх можливої втрати та виявлення цього факту.

Також заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що виконавчі листи не предявлялись та не перебувають на виконанні в органах виконавчої служби, якими могли би бути витяг з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, довідка відділу виконавчої служби.

Крім того, надання банком до поданої заяви копії виконавчого листа також ставить під сумніви факт його дійсної втрати стягувачем.

Також, суд приймає до уваги, що з моменту закінчення строку для предявлення виконавчого листа до примусового виконання та до дня звернення представника банку до суду з розглядаємою заявою пройшло більше трьох років.

Вказане свідчить про те, що банк не цікавився належним чином ходом виконання судового рішення, не вжив своєчасно заходів для предявлення виконавчого листа до виконання, а також заходів для отримання його дублікатів в разі втрати виконавчого документу та зволікав з вирішенням цього питання.

В звязку з цим, оскільки заявником не доведено належними та допустимими доказами факт втрати виконавчого документу, не перебування його на виконанні, а також враховуючи, що фактичні обставини свідчать про можливу втрату виконавчого листа з вини самого стягувача та пропуск строку для предявлення його до виконання без поважних причин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції ст.ст.2,12,76-81,247,258-261,433, пп.17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа ОСОБА_1, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Ю.Казак