Справа № 296/1376/19
УХВАЛА

про відвід судді

"13" червня 2019 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Сингаївського О.П. у цивільній справі № 296/1376/19 2/296/1430/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

З 22 лютого 2019 року у провадженні судді Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за вказаною позовною заявою про визнання за ОСОБА_1 право власності на 5/9 частки кватири АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .

13 червня 2019 року ОСОБА_1 надав суду заяву про відвід судді Сингаївського О.П., оскільки суддя Сингаївський О.П. розглядав іншу цивільну справу №296/1270/12 із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Дослідивши подану заяву про відвід, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст.36 ЦПК України.

Положеннями ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст.3 Конституції утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.ст.2, 7 Закону «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що кожен має право на справедливий розгляд своєї справи неупередженим, безстороннім судом.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов про України», Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії», від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Крім того, відповідно до ст.3 Кодексу суддівської етики суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1999 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Волков проти України» суд зазначив, що відповідно до п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Встановлено, що у цивільній справі №296/1270/12-ц 2/296/1283/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемності заповіту та визнання права власності на вказану частину квартири, 2 червня 2014 року Корольовським районним судом м. Житомира в складі головуючого судді Сингаївського О.П. було ухвалене рішення.

З огляду на викладене, суд вважає, що вказані у заяві про відвід обставини впливають на розгляд справи № 296/1376/19 2/296/1430/19, оскільки суд вже сформував свою думку про обставини спору між сторонами під час розгляду цивільної справи №296/1270/12-ц 2/296/1283/14 і це може викликати безпідставні скарги та затягування розгляду справи № 296/1376/19 2/296/1430/19.

Враховуючи, що у позивача виникла недовіра до головуючого судді щодо його недостатньої неупередженості та об`єктивності, з метою забезпечення достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву безсторонності судді у розгляді справи, для дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, суд вважає, що заява про відвід судді підлягає задоволенню, а цивільна справа № 296/1376/19 2/296/1430/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири підлягає передачі до канцелярії Корольовського районного суду м. Житомира для повторного автоматизованого розподілу.

Керуючись ст.ст.14, 33, 36, 40, 259-261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Сингаївського О.П. у цивільній справі № 296/1376/19 2/296/1430/19 - задовольнити.

Цивільну справу № 296/1376/19 2/296/1430/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири передати до канцелярії Корольовського районного суду м. Житомира для повторного автоматизованого розподілу в порядку ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Сингаївський