Справа №515/682/19
Провадження №2-о/515/1307/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Мінестервства соціальної політики Дейнеги О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Посольство Російської Федерації в України,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт загибелі ОСОБА_2 при виконанні обов`язку військової служби, посилаючись на наступні обставини.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Татарбунари Одеської області, де зареєстрований та проживає. З 24.08.1985 р. він перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , від якого у них 29.08.1986 р. на- родився син ОСОБА_4 . Відповідно до контракту про проходження громадянами військової служби у Збройних силах України від 29.09.2014 р., його син ОСОБА_4 взяв на себе зобов`я- зання проходити військову службу у Збройних силах України, був зарахований до складу військо- вої частини НОМЕР_1 , отримав звання солдата та призначений на посаду навідника аеромобільного відділення аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантно- ного батальйону. При цьому, в період з 15.10.2014 р. по 10.12.2014 р., з 04.01.2015 р. по 12.01.2015 р., з 20.01.2015 р. по 18.02.2015 р., з 05.05.2015 р. по 05.07.2015 р., з 21.07.2015 р. по 03.10.2015 р., з 20.12.2016 р. по 30.01.2017 р. він безпосередньо брав участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України на території Донецької та Луганської областей. В період ви- конання обов`язків військової служби 30.01.2017 р. на бойовій позиції «РИМ», що розташовува- лась в с.Водяне Ясинуватського району Донецької області, ОСОБА_4 потрапив під міномет- ний обстріл з боку незаконних збройних формувань, в результаті якого отримав несумісні з жит- тям поранення та загинув. Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено право на життя і здоров`я його сина, ОСОБА_4 , передбачене ст.27 Конституції України, ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. Встановлення юридичного факту загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби 30.01.2017 р. у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 Збройних сил України в районі с.Водяне Ясинуватського району Донець- кої області України, що сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, необхідно для визначення статусу ОСОБА_4 , як особи, яка перебувала під захистом Конвен- ції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07. 1954 р., тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обо- в`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, доводи заяви підтримав.

Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України у судове засідання не з`явився, директор Департаменту надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, не визначивши свою позицію стосовно заяви ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Посольства Російської Федерації в України у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду спра- ви був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаю- ться судом.

Згідно копій: паспорту серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.11-13,15), заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Татарбунари Одеської області, є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 прийнятий на військову службу і призначений навід- ником аеромобільного відділення аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти аеоромобільно-десантного батальйону строком три роки, що підтверджується копіями витягів з наказів № 67-ПМ та № 256 від 29.09.2014 р. (а.с.16-17).

Довідками № 56 від 16.02.2017 р. та № 1335а від 15.06.2015 р., виданих командиром війсь- кової частини польова пошта НОМЕР_1 (копії на а.с.54), підтверджується, що ОСОБА_4 дійсно в період з 15.10.14 р. по 10.12.14 р.; з 04.01.15 р. по 12.01.15 р.; з 20.01.15 р. по 18.02.15 р.; з 05.05. 15 р. по 05.07.15 р.; з 21.07.15 р. по 03.10.15 р.; з 20.12.16 р. по 30.01.2017 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності сувереніте- ту та територіальної цілісності України в районі районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.63), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Водяне Донецької області.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про результати проведення спеціального розслідування № 148 від 10.02.2017 р. (копія на а.с.57-58) визнано, що смерть коман- дира 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйо- ну військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта ОСОБА_4 наступила внаслідок гострої крововтрати після поранення під час виконання бойового завдання в зоні антите- рористичної операції.

Згідно витягу із протоколу № 1217 засідання Центральної військово-лікарської комісії по вс- тановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього ві- йськового службовця від 18.04.2017 р. (копія на а.с.67), травма сержанта військової служби за кон- трактом ОСОБА_4 , 1986 р.н.: «Вибухова травма. Інші уточнені травми із залученням декіль- кох ділянок тіла. Гостра крововтрата. Зазначене послужило його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Травма та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Наказами командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №39 командира АДРЕСА_1 (копії витягів з наказів на а.с.68-69) встановлено, що сержа- нта ОСОБА_4 виключено із списків особового склад військової частини та особового складу Збройних сил України у зв`язку з загибеллю з виплатою всіх видів забезпечення у зв`язку зі смер- тю.

Указом Президента України про відзначення державними нагородами України за особисту мужність і високий професіоналізм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України № 144/2015 (копія на а.с.71-72), ОСОБА_4 нагороджено орденом «За муж- ність» ІІІ ступеня.

Указом Президента України про відзначення державними нагородами України за особисту мужність і самовідданість, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі № 22/2017 (копія на а.с.73), ОСОБА_4 (посмертно) наго- роджено орденом «За мужність» ІІ ступеня.

Рішенням сесії Татарбунарської міськради від 14.09.2017 р. вулицю Московську у м.Татар- бунари Одеської області перейменували на вулицю загиблого героя АТО Романа Гульченка, що вбачається зі статей, опублікованих мережі Інтернет (а.с.60,62).

Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховен- ства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або від- сутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створен- ня умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про вста- новлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені та- кож інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», випливає, що в порядку окремого провадження суд роз- глядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи май- нових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не пе- редбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.1 Закону України № 1932-ХІІ від 06.12.1991 р. «Про оборону України», збройна аг- ресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Зброй- ною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збро- йних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія час- тини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухо- путні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України.

За наслідками військової агресії Російської Федерації прийнято постанову Верховної Ради України від 17.03.2015 р. за № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донець- кої та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупо- ваними територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих ра- йонах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самовря- дування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних вій- ськ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення пов- ного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до абз.2 постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керів- никами терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 р. № 145-VІІІ, з 20.02.2014 р. проти Ук- раїни триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території неза- лежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей Ук- раїни, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфра- структуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

Отже, при вирішенні зазначеної справи знайшов своє підтвердження факт збройної (військо- вої) агресії Російської Федерації відносно України, що є загальновідомим.

Статтею 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. пе- редбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території де- ржави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний зброй- ний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім то- го, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосо- вує її положення.

В силу ст.4 Конвенції, нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конве- нції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил кон- флікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих.

Приписами ст.13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також чле- нів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.

За змістом ч.4 ст.2 Закону України від 18.01.2018 р. «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6 преамбули вказаного Закону датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена Законом України від 15.04.2014 р. «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме, 20 лю- того 2014 року.

В судовому засіданні встановлено факт загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язків військової служби 30.01.2017 р. в районі с.Водяне Ясинуватського ра- йону Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Встановлення факту загибелі ОСОБА_4 при виконанні обов`язків військової служби по- роджує юридичні наслідки, оскільки може слугувати підставою для визначення статусу особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, що була ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР 03 липня 1954 року.

Встановити цей факт у позасудовому порядку неможливо.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ч.4 ст.2 Закону України від 18.01.2018 р. «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ст.ст.4, 76-81, 273, 293, 315-319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - ня, при виконанні обов`язку військової служби 30.01.2017 р. в районі села Водяне Ясинуватського району Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.