Провадження № 2-о/648/93/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року смт.Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Рибас А.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення відповідних змін до актового запису про народження і свідоцтво про шлюб, заінтересована особа: Білозерський районний відділ державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, -

в с т а н о в и л а:

Заявниця звернулася до суду з заявою, поданою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення відповідних змін до актового запису про народження і свідоцтво про шлюб, якою просила суд встановити факт, що національність ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коркіно Челябінської області, є німкеня та зобов`язати зацікавлену особу внести зміни до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження та державну реєстрацію шлюбу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.08.2019 року цивільну справу № 766/12817/19 за вказаною заявою було передано на розгляд до Білозерського районного суду Херсонської області за підсудністю.

Розглянувши матеріали заяви, з`ясувавши характер спірних правовідносин та суть права та інтересу, за захистом якого заявниця звернулася до суду, суддя дійшла висновку, що у відкритті провадження у справі за вказаною заявою, слід відмовити з наступних підстав.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 49 ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (ч.2 ст.49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (ч.1 ст. 22 Закону № 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч. 1 ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст. 300 ЦК України, особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає ст. 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також ст. 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що норми Цивільного процесуального кодексу України не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності особи до певної національності та зобов`язання внести зміни до актових записів щодо національності особи - такі заяви підлягають розгляду в позовному провадженні. При цьому, заявлена вимога зобов`язати заінтересовану особу внести зміни до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження та державну реєстрацію шлюбу, є похідною від вимоги про встановлення факту національності заявниці, яка не позбавлена права звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану як суб`єкта владних повноважень з метою внесення змін до актового запису в частині національності, а у випадку відмови - оскаржити такі дії в суді в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року по справі № 398/4017/18.

Положеннями ст. 186 ч.1 п.1 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшла висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності особи до певної національності, а наведені обставини, є підставою для відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 186, 293, 315 ЦПК України, ст. 24 Конституції України, ч.1, 2 ст. 49, ст. 300 ЦК України, ст. 2, ч.1 ст. 22 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, з урахуванням Постанови Верховного Суду від 29 травня 2019 року по справі № 398/4017/18, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - відмовити у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення відповідних змін до актового запису про народження і свідоцтво про шлюб, заінтересована особа: Білозерський районний відділ державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (, вул. Харченка, 28, смт. Білозерка Херсонської області, 75000).

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Роз`яснити заявниці, що вона не позбавлена права звернутися до органів державної реєстрації актів цивільного стану як суб`єкта владних повноважень з метою внесення змін до актового запису в частині національності, а у випадку відмови - оскаржити такі дії в суді в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Рибас А.В.