печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Литвинової І.В.

при секретарі Винник С.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач, з врахуванням уточнення позовних вимог, викладених у відповіді на відзив від 31 травня 2018 року, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування збитків 304 304, 29 грн, а з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» - 53 425, 82 грн /а. с. 4-9, 235-138/.

В обґрунтування поданого позову вказано, що 11 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ягуар» по мосту Метро у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Ауді А6», який рухався попереду, в результаті чого останнього відкинуло вперед та відбулося неконтрольоване зіткнення з автомобілем «Таврія Славута», що призвело до пошкодження автомобілів та матеріальних збитків. Згідно із звітом від 26 грудня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 404 304, 29 грн, а з врахуванням фізичного зносу - 168 934, 25 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», ліміт за полісом якого 100 000 грн, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 304 304, 29 грн, а з страхувальника 53 425, 82 грн, 3 % річних - 515, 22 грн, інфляційні втрати - 1 492, 50 грн /а. с. 4-9, 140/.

Відповідно до приписів статті 187 ЦПК України, судом направлено запити, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи до Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Печерської районної в м. Києві державної адміністрації та відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві /а. с. 57/.

02 квітня 2018 року на запит суду надійшла відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві /а. с. 55, 56/.

Ухвалою судді від 05 квітня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження /а. с. 58-59/.

Від відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 02 травня 2018 року до суду надійшов відзив на позов, у якому позов не визнано /а. с. 75-78/.

Суд ухвалою від 18 травня 2019 року, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання, долучив до матеріалів справи копію консультації та копію розрахунку /а. с. 126-128/.

Ухвалою судді від 18 травня 2018 року у справі закрито підготовче провадження /а. с. 130-131/.

12 червня 2018 року від представника відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» до суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву /а. с. 150-153/.

31 травня 2018 року до суду засобами поштового зв'язку до суду надійшла відповідь сторони позивача на відзив у справі /а. с. 135-138/.

Ухвалою суду від 24 вересня 2018 року, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про витребування доказів у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» /а. с. 188/.

Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, заперечення відповідача ОСОБА_2, його представника та представника відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Власником автомобіля «Ауді А6» (д. н. НОМЕР_2, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, категорії В, чорного кольору, 2010 року випуску) є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_4, виданим Центром ДАІ 8011 /а. с. 11/.

Відповідачем ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» (страховик) та ТОВ «ТОП СІТІ» (страхувальник) 06 червня 2017 року укладено договір № 12-Р/02-2017-01609, предметом якого є страхування майнових інтересів, що не суперечать закону, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільна відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної майну потерпілих третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу - «Ягуар» відповідача ОСОБА_2 (Jaguar XF Luxury 2.2 номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_5, типу В3, д. н. НОМЕР_6, 2014 року випуску). Відповідно до пункту 6.1 вказаного договору ліміт відповідальності відповідача встановлено на рівні 400 000 грн /а. с. 166, 167/.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 (особа, цивільна відповідальність якої застрахована) за шкоду, заподіяну майну, на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно з полісом № АК/6967241 від 07 червня 2017 року, на суму у розмірі 100 000 грн /а. с. 80/.

11 серпня 2017 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ягуар» (д. н. НОМЕР_6) по мосту Метро у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Ауді А6» (д. н. НОМЕР_2), який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів та матеріальних збитків. Дніпровським районним судом м. Києва постановою від 19 вересня 2017 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (справа № 755/13169/17) /а. с. 164/.

17 серпня 2017 року позивач звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 11 серпня з його автомобілем та автомобілем відповідача ОСОБА_2 /а. с. 81-82/.

Відповідачем ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно з ст. 34.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», направлено представника для оцінки шкоди, завданої позивачеві як власнику транспортного засобу «Ауді А6», за результатами якого 29 вересня 2017 року складено протокол огляду. За відомостями протоколу огляду складено консультацію № 76-D/34/6 та розрахунок вартості відновлювального ремонту від 11 жовтня 2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Ауді А6» складає 152 833, 35 грн, при цьому вартість матеріального збитку встановлена у розмірі 62 987, 76 грн, без врахування ПДВ /а. с. 94-96/.

Відповідно до додаткового розрахунку № 92-D/36/5 від 31 жовтня 2017 року, вартість матеріального збитку щодо відновлення складових частин, які були пошкоджені до дорожньо-транспортної пригоди 11 серпня 2017 року, становила 9 002, 87 грн.

Таким чином, розраховуючи суму страхового відшкодування, страховик - відповідач ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» виходив з того, що 62 987, 76 грн (розмір матеріального збитку) - 9 002, 87 грн (сума матеріального збитку щодо відновлення складових частин, які були пошкоджені до дорожньо-транспортної пригоди) - 500 грн (франшиза відповідно до полісу) = 53 484, 89 грн /а. с. 84-85/.

Про даний розрахунок було повідомлено позивача листом від 17 листопада 2017 року № 12/4032, а від нього 23 січня 2018 року надійшла письмова претензія про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 100 000 грн /а. с. 100/.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року у вказаній справі відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_5 - ОСОБА_1 про виправлення описки у вищевказаній постанові суду від 19 вересня 2017 року, а саме у мотивувальній частині постанови, замість наявних відомостей, він просив зазначити, що при зіткненні транспортних засобів «Ягуар» та «Ауді А6» відбулося пошкодження автомобіля «Таврія Славута» (д. н. НОМЕР_7)» /а. с. 165/.

Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу AUDI A6 (НОМЕР_2), від 26 грудня 2017 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ, визначена за витратним підходом, складає 404 304, 29 грн, ринкова вартість КТЗ, визначена порівняльним підходом, може складати 807 021, 48 грн. На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, оцінювачем КТЗ зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику, після аварійного пошкодження станом на 11 серпня 2017 року дорівнює, з врахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ, 168 94, 25 грн /а. с. 14-37/.

У відповіді на відзив представник позивача вказав, що аварійний комісар страхової компанії провів лише поверхневий огляд автомобіля для визначення збитків, що вбачається з фотографій, які додані до калькуляції № 76-D/34/6 від 11 жовтня 2016 року, справжній пробіг автомобіля станом на 29 серпня 2017 року становив 115 741 км, а не 193 328 км, що вплинуло на розмір збитку. Зазначено також, що проведення оцінки автомобіля на замовлення позивача свідчить про непогодження із сумою вказаною страховиком, як і те, що він звертався до останнього з претензією про сплату страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн, а у подальшому і до суду з позовом про відшкодування збитків.

Вказані доводи спростовуються тією обставиною, що після звернення позивача 09 жовтня 2017 року до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування № ЦВ/17/2990, сторонами було погоджено розмір страхового відшкодування на суму 53 484, 89 грн, встановленого ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», - на вказаній заяві представник потерпілого позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 поставив підпис у тому числі щодо підтвердження, що він згоден із способом та розміром збитку, визначеного страховиком /а. с. 83/.

За наявності двох розрахунків сум збитків жодна із сторін не заявляла клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до платіжного доручення № ID-100321 від 16 листопада 2017 року, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з рахунку відповідача ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» перерахував на банківський рахунок НОМЕР_9, відкритий у АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» грошову суму у розмірі 53 484, 89 грн з призначенням в якості страхового відшкодування ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) на картковий рахунок № НОМЕР_8, згідно з страховим актом № ЦВ/17/2990 за договором страхування № АК- від 06 червня 2017 року без ПДВ. На платіжному дорученні міститься відмітка ПАТ «Банк Кредит Дніпро» про проведення платежу 16 листопада 2017 року /а. с. 99/.

Після отримання письмової претензії позивача, ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулося до Голови правління АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 27 лютого 2018 року № 12/583, з проханням про переведення зарахованих коштів на належний рахунок отримувача. У відповідь було отримано повідомлення про те, що переказ грошових коштів був виконаний згідно з реквізитами, які були надані. З наданої банком відповіді вбачається, що грошові кошти були перераховані згідно з призначення платежу, тобто ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1) на картковий рахунок № НОМЕР_8, згідно з страховим актом № ЦВ/17/2990 за договором страхування № АК- від 06 червня 2017 року без ПДВ /а. с. 102-103/.

Незважаючи на те, що платіжне доручення про перерахування позивачеві суми відшкодування було передано банку і, згідно з відміткою, проведено платіж 16 листопада 2017 року, грошові кошти надійшли на банківський рахунок ОСОБА_5 лише 25 травня 2018 року, що підтверджується відомостями з виписки по його картці/рахунку № НОМЕР_8 /а. с. 139/.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» звертався листом від 27 лютого 2018 року № 12/583 до АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», вказавши, що страхове відшкодування за платіжним дорученням № ІD-100321 від 16 листопада 2017 року було перераховано у розмірі 53 484, 89 грн помилково на розрахунковий рахунок НОМЕР_9, тому просив повернути кошти страховику. Банком надано відповідь на звернення ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», що грошові кошти згідно з платіжним дорученням вже зараховані на рахунок клієнта у відповідності до призначення платежу /а. с. 101, 102/.

У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 Цивільного кодексу України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування з відповідача ОСОБА_2 304 304, 29 грн, а з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» - 53 425, 82 грн.

Учасники справи, згідно з її матеріалами мають декілька зобов'язань: деліктне зобов'язання між потерпілим та відповідачем ОСОБА_2 - із завдання шкоди внаслідок ДТП, договірне зобов'язання між відповідачами - за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування відповідач ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатив страхове відшкодування у розмірі 53 484, 89 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Частиною четвертою статті 988 ЦК України також визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відтак слід дійти висновку, що страховик і потерпілий - ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_5 - досягли згоди стосовно розрахунку розміру страхового відшкодування та способу його розрахунку. Страховиком було виконано обов'язок із відшкодування збитків потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини особи, цивільна відповідальність якої ним була забезпечена.

Оскільки страхова сума відповідачем ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» у межах встановленого ліміту була виплачена позивачеві, а ліміт відповідальності відповідача ОСОБА_2 дорівнює 400 000 грн, підстави для задоволення позову у частині стягнення з відповідачів суми відшкодування матеріальних збитків відсутні; страховик у передбачений строк законом подав до банківської установи платіжне доручення про виплату страхової суми позивачу, тому і стягнення 3 % річних з сумою інфляційних втрат є безпідставним.

У відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір позивачеві, у зв'язку із відмовою у задоволенні його позову, не відшкодовується.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст. ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст. ст. 22, 979, 980, 988, 999, 1166, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

ст. ст. 3, 6, 22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

ст. ст. 1, 5-7, 10 «Про страхування»,

ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування збитків відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова