Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 701/1290/16-ц

провадження № 61-11888св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ освіти Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу освіти Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області, в якому з урахуванням уточнень просив зобов`язати відповідача нарахувати йому заробітну плату, виходячи з 12 тарифного розряду спеціаліста вищої категорії, за період із 01 жовтня 2012 року до дня звернення з позовом у розмірі 13 187,30 грн, з яких: заробітна плата - 8 868,73 грн, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати - 4 318,57 грн, а також відшкодувати моральну шкоду, розмір якої визначив у 1 000,00 грн, та витрати за надання правової допомоги.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі наказу Маньківського районного відділу освіти від 06 вересня 2004 року № 178-К він був призначений на посаду акомпаніатора Навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія» у смт Маньківка Маньківського району Черкаської області, з 04 квітня 2006 року йому встановлена кваліфікаційна категорія «спеціаліст першої категорії», а з 11 квітня 2011 року - кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії».

З 01 вересня 2012 року переведений на посаду вчителя художньої культури з неповним тижневим навантаженням, а з 01 жовтня 2012 року був призначений на посаду вихователя супроводу дітей шкільним автобусом.

Наказом Маньківського районного відділу освіти від 31 жовтня 2016 року № 237/Тр-К він звільнений з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України

Зазначав, що у процесі оформлення пенсії за віком виявив, що заробітна плата йому нараховувалась не у повному розмірі. Зокрема, за посадою вихователя по супроводу дітей шкільним автобусом нараховувалась заробітна плата, виходячи з 10 тарифного розряду, згідно кваліфікаційної категорії спеціаліста першої категорії, хоча повинна була нараховуватись, виходячи із 12 тарифного розряду, згідно кваліфікаційної категорії спеціаліста вищої категорії.

З урахуванням наведеного просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано відділ освіти Маньківської районної державної адміністрації здійснити нарахування ОСОБА_1 заробітної плати, виходячи з 12 тарифного розряду спеціаліста вищої категорії, за період із 01 жовтня 2012 року до дня пред`явлення позову в сумі 13 187,30 грн, у тому числі: заробітна плата - 8 868,73 грн, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати - 4 318,57 грн.

Стягнуто з відділу освіти Маньківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500,00 грн та витрати на правову допомогу 4 500,00 грн.

Стягнуто з відділу освіти Маньківської районної державної адміністрації на користь держави 640,00 грн судового збору.

Суд першої інстанції виходив із того, що з 01 жовтня 2012 року, тобто з дня, коли позивач був призначений на посаду вихователя супроводу дітей шкільним автобусом, і до дня звільнення йому у неповному розмірі нараховувалась заробітна плата згідно кваліфікаційної категорії (тарифного розряду).

Короткий зміст рішення апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Рішення апеляційного суду мотивоване недоведеністю позивачем порушень з боку відповідача при нарахуванні йому заробітної плати з 01 жовтня 2012 року до дня звільнення 31 жовтня 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що суд не з`ясував фактичних обставин справи, не надав їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Відсутність проведення атестації не може обмежувати його право на отримання заробітної плати у повному об`ємі при наявності кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії», оскільки іншої категорії у нього немає.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Відділ освіти Маньківської районної державної адміністрації подав заперечення, в яких просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області про стягнення заробітної плати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 701/1290/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до наказу Маньківського районного відділу освіти від 06 вересня 2004 року № 178-К ОСОБА_1 був призначений на посаду акомпаніатора Навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів гімназія» смт Маньківка Маньківського району Черкаської області.

З 04 квітня 2006 року йому встановлена кваліфікаційна категорія «спеціаліст першої категорії», а з 11 квітня 2011 року - «спеціаліст вищої категорії».

01 вересня 2012 року на підставі наказу Маньківського районного відділу освіти № 291-К позивач переведений на посаду вчителя художньої культури з неповним тижневим навантаженням, а з 01 жовтня 2012 року (за сумісництвом) призначений на посаду вихователя супроводу дітей шкільним автобусом.

Відповідно до наказу Маньківського районного відділу освіти від 31 жовтня 2016 року № 237/Тр-К ОСОБА_1 звільнений з посади вчителя художньої культури за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (стаття 1 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до пункту 4 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти від 15 квітня 1993 року № 102, визначення ставок (окладів) працівників за розрядами тарифної сітки провадиться з урахуванням їхніх кваліфікаційних вимог.

Ставки заробітної плати і посадові оклади педагогічних працівників встановлюються керівниками закладів та установ освіти при тарифікації за наслідками атестації.

Відповідно до пункту 1.2 наказу Міністерства освіти і науки від 06 жовтня 2010 року № 930 «Про затвердження Типового положення про атестацію педагогічних працівників» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) атестація педагогічних працівників - це система заходів, спрямована на всебічне комплексне оцінювання їх педагогічної діяльності, за якою визначаються відповідність педагогічного працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюється кваліфікаційна категорія, педагогічне звання.

У пункті 3.23 Типового положення про атестацію педагогічних працівників визначено, що педагогічні працівники, які працюють у навчальних закладах за сумісництвом або на умовах строкового трудового договору, атестуються на загальних підставах.

При суміщенні працівниками педагогічних посад в одному навчальному закладі їх атестація здійснюється з кожної із займаних посад.

У справі, яка переглядається, апеляційний суд установив, що відповідно до наказу відділу освіти від 11 квітня 2011 року № 48-к ОСОБА_1 , як вчителю музичного мистецтва Маньківського Навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа» І-ІІІ ступенів гімназія», присвоєно кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії». У цей же час позивач обіймав посаду акомпаніатора з 06 вересня 2004 року згідно наказу від 06 вересня 2004 року № 178 -к, а з 01 вересня 2012 року переведений з посади акомпаніатора на посаду вчителя художньої культури з неповним тижневим навантаженням цієї ж гімназії. З 01 жовтня 2012 року він призначений, а не переведений, на посаду вихователя супроводу дітей шкільним автобусом (0,5 ставки).

Таким чином, із 01 жовтня 2012 року до дня звільнення 31 жовтня 2016 року позивач фактично працював на двох посадах - вчителя художньої культури та вихователя супроводу дітей шкільним автобусом, тобто суміщав дві посади в одному навчально-виховному закладі, і відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників його атестація повинна була проводитись за кожною з цих посад.

Апеляційний суд, установивши, що атестація позивача на посаді вихователя супроводу дітей шкільним автобусом із встановленням йому кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії», як того вимагає Типове положення, не проводилась, зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для розрахунку його заробітної плати на цій посаді, виходячи з 12 тарифного розряду, за кваліфікаційною категорією «спеціаліст вищої категорії».

Не встановивши порушень з боку відповідача у нарахуванні заробітної плати позивачу, апеляційний суд відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, які відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

Відповідно до пункту 3.27 Типового положення, на який посилається заявник у своїй касаційній скарзі, за педагогічними працівниками, які переходять на роботу з одного навчального закладу до іншого, а також на інші педагогічні посади у цьому самому закладі, зберігаються присвоєні кваліфікаційні категорії, а не проводиться виплата як спеціалісту вищої категорії.

Вищої категорії ОСОБА_1 , як учителя, ніхто не позбавляв, йому проводились виплати у повному розмірі, що він сам не заперечував, тому колегія суддів відхиляє доводи скарги з цього приводу.

Посилання у скарзі на те, що позивач має кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії», тому заробітна плата повинна нараховуватись, виходячи з посадового окладу 12 тарифного розряду, є безпідставними, оскільки ставки заробітної плати й посадові оклади педагогічних працівник встановлюються керівниками закладів та установ освіти при тарифікації за наслідкам атестації, а при суміщенні працівниками педагогічних посад в одному навчальному закладі їх атестація здійснюється з кожної із займаних посад.

ОСОБА_1 не проходив підвищення кваліфікації та не атестувався як вихователь супроводу дітей шкільним автобусом, тому висновок апеляційного суду про те, що у відповідача не було підстав для проведення доплати, як спеціалісту вищої категорії за посадою вихователя, є правильним.

Інші аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, а зводяться до оцінки доказів, а також незгоди заявника з висновками щодо оцінки цих доказів та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук