Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 718/109/15-ц

провадження № 61-1405св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

представники позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

відповідач - ОСОБА_7 ,

представники відповідача: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_7 та товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Чернівецької області в складі колегії суддів: Перепелюк І. Б., Височанської Н. К., Кулянди М. І. від 12 липня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 19 січня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «АК Промінвестбанк») та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 92, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 21 285 дол. США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення до 15 січня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором, заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 травня 2011 року у справі № 2-124/2011 стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «АК Промінвестбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 14 442,06 дол. США та 10 340,40 грн пені.

Указане рішення відповідачем не виконано.

17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого останній отримав право вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за договором від 19 січня 2007 року № 92.

Оскільки зобов`язання за кредитним договором від 19 січня 2007 року № 92 залишаються невиконаними, то ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд стягнути з відповідача на свою користь за період з 01 липня 2013 року по 28 грудня 2014 року заборгованість у сумі 170 033,15 грн, яка складається із: 4 888,43 дол. США (77 084,99 грн) заборгованості за відсотками; 153,29 дол. США (2 417,21 грн) заборгованості з комісії та 5 741,12 дол. США (90 530,95 грн) пені.

Указану справу суди розглядали неодноразово.

Короткий зміст останнього рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 травня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 92 від 19 січня 2007 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 92 від 19 січня 2007 року у сумі 5 041,72 дол. США, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 4 888,43 дол. США (77 084,99 грн) та комісії у сумі 153,29 дол. США (2 417,21 грн).

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що за договором відступлення права вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги до ОСОБА_7 за кредитним договором № 92 від 19 січня 2007 року, в тому числі й вимога щодо стягнення заборгованості зі сплати процентів, яка виникла у відповідача до укладення договору відступлення права вимоги, що відповідає положенням статті 514 ЦК України. Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості за відсотками та комісією у визначеному банком розмірі. Оскільки розмір пені зазначений позивачем не підтверджений належними та допустимими доказами, не надано її розрахунку в національній валюті, то відсутні правові підстави для стягнення пені.

Узагальнені доводи касаційних скарг

У серпні 2016 року ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не може ставити питання про стягнення заборгованості, яка виникла з боргу первісному кредитору - ПАТ «АК Промінвестбанк», право стягнення якого не передано новому кредитору. ТОВ «Кредитні ініціативи», як новий кредитор, не звернулося до суду з клопотанням про процесуальне правонаступництво в рамках справи № 2-124/2011, не отримував виконавчого листа на стягнення заборгованості за рішенням суду від 04 травня 2011 року у справі № 2-124/2011, тому не може ставити питання про стягнення заборгованості у вигляді процентів, пені та комісії, яка виникла перед первісним кредитором.

У серпні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що правильність наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості відповідач не оспорював, тим самим визнавши її складові, в тому числі і щодо пені.

Відзиви на касаційні скарги не надходили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року; витребувано цивільну справу № 718/109/15-ц з Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2016 року поновлено ТОВ «Кредитні ініціативи» строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року та відкрито касаційне провадження в указаній справі за касаційною скаргою ТОВ «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 серпня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 19 січня 2007 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 92, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 21 285 дол. США зі сплатою 12% річних з кінцевим терміном повернення до 15 січня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором, заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04 травня 2011 року у справі № 2-124/2011 стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «АК Промінвестбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 14 442,06 дол. США та 10 340,40 грн пені.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції від 20 грудня 2011 року виконавчий документ у справі № 2-124/2011 повернуто стягувачеві у зв`язку з нездійсненням авансування витрат на проведення виконавчих дій стягувачем.

17 грудня 2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, в тому числі щодо сплати суми основного боргу, відсотків, комісії, штрафних санкцій.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що зобов`язання позичальника залишаються невиконаними, що є підставою для стягнення з останнього на користь нового кредитора заборгованості за відсотками, комісії та пені.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з умовами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк у травні 2011 року ПАТ «АК Промінвестбанк» використало право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсудзмінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й Кіцманський районний суд Чернівецької області, ухваливши 04 травня 2011 року у справі № 2-124/11 рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «АК Промінвестбанк».

Оскільки у травні 2011 року кредитор, правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пені припинилися.

Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені та комісії, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь позивача проценти за користування кредитом, пені та комісії, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, відсутні.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, а тому оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом касаційної інстанції частково задоволено касаційні скарги ОСОБА_7 та ТОВ «Кредитні ініціативи», скасовано ухвалене в справі рішення суду апеляційної інстанції та прийнято нову постанову про відмову в позові, то понесені відповідачем судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 141, 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 92 від 19 січня 2007 року у сумі 170 033,15 грн, яка складається із заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 4 888,43 дол. США (77 084,99 грн), заборгованості з комісії у сумі 153,29 дол. США (2 417,21 грн) та пені у сумі 5 741,12 дол. США (90 530,95 грн), відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_7 2040,40 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги,

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді C. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило