Справа № 132/3273/13-ц
Провадження № 22-ц/801/1816/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2013 року, ухвалене під головуванням судді Павленка І.В. в м. Калинівка Вінницької області,

у цивільній справі № 132/3273/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за заповітом,

встановив:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за заповітом. Заявлений позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її родичка ОСОБА_4 , яка проживала в с. Слобідка Калинівського району, Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Калинівської райдержадміністрації №194 від 24.06.1997 року. 27 березня 2000 року ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_2 на все своє майно, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради.

Як спадкоємець за заповітом, позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується копією заяви та довідкою Іванівської сільської ради. Іншим спадкоємцем майна померлої є відповідач по справі ОСОБА_3 , який спадщину не прийняв та на неї не претендує.

Однак, позивач не може оформити своїх спадкових прав в Калинівській державній нотаріальні конторі, так як вона втратила сертифікат про право на земельну частку (пай), а потім і дублікат сертифіката про право на земельну частку (пай).

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2013 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Слобідка, Калинівського району, Вінницької області на земельну частку (пай) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 54591 грн., що належала померлій на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданого на підставі рішення Калинівської райдержадміністрації №194 від 24.06.1997 року.

Не погодившись з рішенням суду, 22.07.2019 ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду незаконним, винесеним із порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2013 року та ухвалите нове рішення, яким відмовити позивачу у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не є родичкою померлої ОСОБА_5 , так як ОСОБА_5 доводиться апелянту тіткою рідна сестра її померлої матері ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_7 За життя у тітки не було ні чоловіка, ні дітей. В спадковому реєстрі відсутній реєстровий запис про заповіт від 27.03.2000. На звернення до Іванівської сільської ради їй повідомили, що заповіту ОСОБА_5 від 27.03.2000 не існує. ОСОБА_2 , працюючи державним реєстратором, використала підроблений заповіт, який їй допомогла зробити її мати ОСОБА_8 , яка була станом на 2000 рік секретарем Іванівської сільської ради. В якості сторони відповідача зазначений ОСОБА_3 .. Невідомо хто ця особа і яке відношення він має до померлої ОСОБА_5 ОСОБА_1 його не знає, це не житель села Іванів, він їм не родич, вона взагалі вперше чує таке прізвище.

Від сторін у справі відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити. Суду пояснила, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте у апелянта є припущення того, що на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2013 року ОСОБА_2 , яка є державним реєстратором, скористалася своїм службовим становищем і зареєструвала право власності не тільки на земельну ділянку, що належала за життя ОСОБА_4 , а і на земельну ділянку, що належала померлій ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення представника апелянта ОСОБА_9 , обговоривши підстави апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю виходячи з наступного.

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Право кожного на судовий захист закріплено також у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яким гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення), де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України (у редакції цього Кодексу на час ухвалення оскаржуваного рішення та строку на його апеляційне оскарження) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

В обґрунтування свого права на апеляційне оскарження апелянт ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, посилається на те, що на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2013 року ОСОБА_2 , яка є державним реєстратором, скористалася своїм службовим становищем і зареєструвала право власності не тільки на земельну ділянку, що належала за життя ОСОБА_4 , а і на земельну ділянку, що належала померлій ОСОБА_5 .

Проте таки доводи апеляційної скарги не відповідають встановленим судом обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла родичка позивачки ОСОБА_4 , яка проживала в с. Іванів Калинівського району, Вінницької області. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Калинівської райдержадміністрації №194 від 24.06.1997 року. 27 березня 2000 року ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_2 на все своє майно, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради. Як спадкоємець за заповітом позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується копією заяви та довідкою Іванівської сільської ради. Іншим спадкоємцем майна померлої є відповідач по справі ОСОБА_3 , який спадщину не прийняв та на неї не претендує.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Згідно ст. 1223 ПК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не визначена в заповіті ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не є спадкоємцем після померлої в розумінні ст. 1261 - 1265 ЦК України, також не встановлено судом обставин спадкування ОСОБА_1 за померлою ОСОБА_10 за інститутом представлення.

Отже доводи скаржника щодо наявності у нього права на апеляційне оскарження рішення суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як роз`яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», якщо після прийняття апеляційної скарги до розгляду буде встановлено, що апеляційну скаргу подано особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведене, наявні правові підстави для закриття апеляційного провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 362, ч. 2 ст. 381, ст. 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 19 вересня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за заповітом закрити.

Ухвала суду набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст ухвали складено 20 вересня 2019 року.

Головуючий (підпис) Ю. Б. Войтко

Судді (підпис) І. В. Міхасішин

(підпис) І. М. Стадник

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко