Справа № 129/291/19
Провадження № 2/135/159/19
РІШЕННЯ
іменем України

11.09.2019 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей.

На обґрунтування позову посилалась на те, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні, відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку по утриманню їхніх неповнолітніх дітей, чим ставить її у скрутне матеріальне становище.

11.09.2019 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що дійсно від шлюбу з позивачем він має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, він повідомив, що офіційно працевлаштований і займає посаду начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з її надавачами Гайсинському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги та отримує стабільну заробітну плату, яка в середньому складає 6600 грн в місяць згідно з довідкою №541 від 19.07.2019. Однак, у своїх позовних вимогах позивач просить стягувати аліменти у розмірі ј від його заробітку на кожну дитину щомісячно, що складає Ѕ від його заробітної плати, тобто 3300 грн щомісячно, а оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, позивачка не надала жодних доказів, що витрачає на їхніх дітей 6600 грн щомісячно. Разом з тим, ОСОБА_2 зазначає, що відстань від його місця роботи до місця проживання становить 8,6 км, постійне транспортне сполучення відсутнє, він вимушений користуватися своїм транспортом, що потребує значних матеріальних витрат. Також, відповідач звертає увагу, що при проведенні спільного часу зі своїми дітьми, окрім аліментів, він бажає купувати дітям подарунки, а оскільки позивач просить 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) це обмежить його фінансові можливості. Разом з тим, відповідач звертає увагу на те, що після того як їхнє з позивачем спільне життя втратило будь-яке майбутнє, та почало шкодити їхнім дітям він змушений був переїхати до будинку, який був не придатний для його проживання та перебування дітей коли вони з батьком, а тому це теж потребувало фінансових витрат. На підставі викладеного вище, просив суд позовні вимоги задовольнити частково та стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей.

Відповідач ОСОБА_2 просив позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 судом встановлено наступні фактичні обставини справи, що підтверджуються доказами.

Судом встановлено, що сторони з 27.01.2008 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Під час перебування у шлюбі у сторін даного цивільно правового спору народилася діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.5-6).

Відповідач ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, діти проживають разом з матір`ю, що вбачається з довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_4 старшому солдату ОСОБА_1 про те, що спільно з нею прописані два члени сім`ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7).

Позивачем ОСОБА_1 надано перелік витрат понесених на утримання дітей (а.с.89-93).

Також, з чеків наданих позивачем, вбачається на які суми було придбано товари для дітей, ліки, продукти харчування (а.с.93-96).

З довідки, виданої громадянину ОСОБА_2 . Гайсинським місцевим центром надання безоплатної вторинної правової допомоги вбачається, що за період роботи з 01.01.2019 по 30.06.2019 він отримав доходи у вигляді заробітної плати в сумі всього - 49 507,63 грн. (а.с.69).

З довідки, виданої головою Кущинецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області вбачається, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.70).

В письмових поясненнях наданих співмешканкою ОСОБА_2 . ОСОБА_5 , остання повідомляє, що ОСОБА_2 дійсно бере участь у вихованні своїх дітей, часто на вихідні бере їх до себе додому, купує подарунки, допомагав в лікуванні і підготовці до школи, однак, їхня мати ОСОБА_1 неодноразово відмовляла йому у побаченнях з їхніми дітьми.

З доданої відповідачем копії схеми маршруту прокладеного від місця його проживання до місця роботи вбачається, що подолання відстані займає 17 хв та 8,6 км.(а.с.72).
Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно зі ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За приписами ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно з положеннями ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання двох дітей аліменти у розмірі 1/2 частини його доходу.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на те, що Ѕ частини його доходу є непомірною для нього, разом з тим він готовий додатково допомагати своїм дітям, дарувати їм подарунки, проводити з ними час.

Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи вищевикладене приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача, на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2019, і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, а після того за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України.

Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дітей, та вказаний розмір присуджених аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Враховуючи наведе вище, позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У даному випадку позивачем надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що дають підстави для відшкодуванням судових витрат за надання правничої допомоги в розмірі 900 гривень.

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 грн.

В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства", ст. ст. 80, 84, 150,180-184,191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме: 28.01.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати понесені ОСОБА_1 при зверненні до суду за надання правової допомоги в розмірі 900 (дев`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Рішення складено та підписано суддею 11.09.2019.

Суддя