ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1389/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/1070/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №677/1389/15-ц за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року (суддя Вознюк Р.В.) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета застави в заклад.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У липні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (тепер АТ КБ «ПриватБанк», далі - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 02 квітня 2008 року відповідачка отримала у Банку кредит у розмірі 18885,40 доларів США зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 11,04 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 квітня 2015 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 передала в заставу належний їй на праві власності автомобіль КІА модель Cerato 2007 року випуску, номер кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2012 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль КІА модель Cerato шляхом його продажу з укладенням Банком від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою з правом зняття цього автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Проте, в порушення вимог закону та умов договору відповідачка не передає предмет застави в заклад Банку.

Тому, позивач просив вилучити у ОСОБА_1 і передати в заклад Банку предмет застави - легковий автомобіль КІА модель Cerato 2007 року випуску, номер кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить відповідачці на праві власності.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року в позові відмовлено.

АТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. Безпідставним є висновок суду про пропуск позовної давності. Порушення відповідачкою умов кредитного договору, що встановлено судовим рішенням, і договору застави є підставою для задоволення позову.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 07 березня 2017 року апеляційна скарга задоволена частково. Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року скасовано. В позові Банку відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року касаційна скарга задоволена часткового, рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 07 березня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У засіданні апеляційного суду представник Банку апеляційну скаргу підтримала. Представник відповідачки визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм

матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 02 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір №HMKWAK08600039, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 18885,40 доларів США із сплатою відсотків за користування ним у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 квітня 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитно-заставним договором ОСОБА_1 передала у заставу автомобіль КІА, модель Сerato 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить їй на праві власності.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2012 року у справі №2209/9/2012 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, який пред`явлено до суду 01 грудня 2010 року, задоволено позов. В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №HMKWAK08600039 від 02 квітня 2008 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль КІА, модель Сerato, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені Банку договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем з правом зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також, надання Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішення суду набрало законної сили 12 березня 2012 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував пропуском строку позовної давності.

Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону. Доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу з таких підстав.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

На підставі ч. 1 ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Пунктом 14.11. кредитно-заставного договору від 02 квітня 2008 року сторони за домовленістю встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди і процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у п`ять років.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Помилковим є висновок суду, що про порушення свого права Банку стало відомо не пізніше 31 грудня 2010 року (наступний день після закінчення строку на добровільну передачу автомобіля), а тому позов поданий до суду з пропуском позовної давності 02 липня 2015 року.

Відповідно до п. 12.2.2. кредитно-заставного договору, укладеного між сторонами, у разі настання події дефолту (порушення позичальником будь-якого із зобов`язань за кредитно-заставним договором, в тому числі і затримання сплати кредиту щонайменше на один календарний місяць) позичальник зобов`язаний усунути подію дефолту або передати предмет застави у володіння банку за адресою, зазначеною в пункті 17.13 цього договору протягом тридцяти днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному реєстрі.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2012 року звернення стягнення зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.112).

Тому, про порушення свого права позивачеві стало відомо після закінчення строку для передачі предмета застави у володіння банку відповідно до п. 12.2.2. договору, тобто у серпні 2012 року.

Позов до суду поданий у липні 2015 року у межах строку позовної давнсоті.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

На підставі ч. 2 ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі.

Аналогічне визначення застави міститься у ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави надається заставодавцем у володіння заставодержателя.

Згідно з ч. 3 і ч. 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

За змістом ст. 9 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 586 ЦК України законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця та право останнього користуватись ним відповідно до умов договору.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 12.2.3. договору, якщо предмет застави не був переданий банку в порядку та строки, встановлені пунктом 12.2.2. договору, то банк має право здійснити доставку предмета застави за вказаною адресою, як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Витрати, пов`язані з доставкою предмета застави несе заставодавець. Позичальник зобов`язується не чинити у такому випадку жодних перешкод в заволодінні банком предметом застави.

Оскільки позивач обрав спосіб звернення стягнення за рішенням суду (рішення Красилівського районного суду від 14 лютого 2012 року), а не шляхом

вчинення виконавчого напису нотаріуса чи інший позасудовий порядок, то обов`язок зареєструвати початок процедури звернення стягнення в такому випадку виникає в обтяжувача лише після набрання чинності рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави.

Отже, Банком не порушена процедура звернення стягнення на предмет застави.

З урахуванням наведених норм матеріального права та установивши, що відповідачка з березня 2010 року не вносить платежів за кредитно-заставним договором №HMKWAK08600039 від 02 квітня 2008 року і має заборгованість (на час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет застави 25132,04 долари США), апеляційний суд вважає, що наявні правові підстави для передачі предмета застави у заклад АТ КБ «ПриватБанк».

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору у справі у сумі 806 грн 88 коп на підставі ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Вилучити у ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та передати в заклад Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» ( місце знаходження юридичної особи вул. Грушевського, 1д, м. Київ, ІК ) предмет застави - автомобіль КІА модель Cerato, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль кузов/шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 з комплектом ключів і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору у сумі 806 грн 88 коп (вісімсот шість грн 88 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 червня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай