Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 476/736/16-ц

провадження № 61-33450св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - Єланецька селищна рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 травня 2017 року у складі судді Чернякової Н. В. та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Єланецької селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Єланецької селищної ради та свідоцтва про право власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

29 листопада 2016 року АТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до Єланецької селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Єланецької селищної ради № 64 від 30 серпня 2011 року та свідоцтва про право власності.

Позов мотивовано тим, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2008 року з ОСОБА_2 на користь АТ "Укрсиббанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 0 у розмірі 521 636, 24 грн та видано виконавчий лист. На виконання вказаного рішення відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції було описано та арештовано майно ОСОБА_2 , а саме: комплекс ПМК - 103, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який 28 липня 2011 року реалізовано на прилюдних торгах, переможцем яких став відповідач ОСОБА_1 . Після цього, ОСОБА_1 отримав акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтво про право власності на майновий комплекс, видане Єланецькою селищною радою.

08 грудня 2011 року між ПАТ "Укрсиббанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором №0 від 23 липня 2007 року та договором іпотеки, укладеним між ПАТ "Укрсиббанк" та ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що під час видачі вищевказаного свідоцтва про право власності на майновий комплекс було порушено пункт 6. 4 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999 року, просили визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Єланецької селищної ради від 30 серпня 2011 року про видачу свідоцтва про право власності та визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено. Оскарження позивачем рішення виконкому Єланецької селищної ради № 64 від 30 серпня 2011 року та свідоцтва про право власності не призведене до виникнення у нього права на спірне майно.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року представник Акціонерного товариства «Дельта Банк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Дельта Банк» задовольнити у повному обсязі та відмовити ОСОБА_1 у стягненні із АТ «Дельта Банк» витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги в розмірі 4 480 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, АТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що Єланецька селищна рада Миколаївської області перевищила свої повноваження, з грубим порушенням норм законодавства щодо порядку оформлення та видачі свідоцтва про придбання майна не лише з прилюдних торгів, а й взагалі, що регламентує порядок видачі органами місцевого самоврядування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, прийняла неправомірне рішення та незаконно видала свідоцтво про право власності.

Також судами першої та апеляційної інстанції було проігноровано доводи позивача та стягнуто витрати на оплату правової допомоги на користь ОСОБА_1

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 травня 2018 року справу № 476/736/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав 80 000 доларів США кредитних коштів, що еквівалентно 404 000 грн зі сплатою 13, 5% річних, строком до 21 липня 2017 року.

Того ж дня між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за яким останній з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: комплекс ПМК - 103, що знаходиться по АДРЕСА_1 загальною площею 1 181, 8 кв м.

28 липня 2011 року проведено прилюдні торги з реалізації вищезазначеного предмету іпотеки на виконання виконавчого листа № 2-204, виданого 25 серпня 2008 року Єланецьким районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 521 636, 24 грн, за результатами яких переможцем торгів став ОСОБА_1

11 серпня 2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції складено акт про реалізацію предмета іпотеки, у якому зазначено про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах за 60 650 грн, які сплачені відповідно до квитанції № 04 від 09 серпня 2011 року.

Меморіальний ордер № 047/1 від 09 серпня 2011 року, виписка операцій по депозитному рахунку відділу державної виконавчої служби Єланецького районного управління юстиції від 09 серпня 2011 року, квитанція № 047/2 від 09 серпня 2011 року, а також книга обліку депозитних сум за серпень 2011 року свідчать про те, що ОСОБА_1 сплачено вартість вищезазначеного майна.

Рішенням виконавчого комітету Єланецької селищної ради Миколаївської області від 30 серпня 2011 року № 64 надано дозвіл на оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме: комплекс ПМК - 103 по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на праві приватної власності.

04 вересня 2011 року виконком Єланецької селищної ради Миколаївської області видав ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на вищезазначений комплекс загальною площею 1 181,8 кв м.

07 вересня 2011 року Єланецьким районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на вказаний комплекс.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором та договором іпотеки.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з пункту 5 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів).

Відповідно до Розділу 6 «Оформлення результатів торгів» Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби.

Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві.

Копія акта надсилається стягувачу, боржникові та спеціалізованій організації.

На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Статті 15, 16 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що право позивача, про захист якого він просить, не порушено, оскільки ОСОБА_1 законним шляхом придбав спірне майно на прилюдних торгах, угода про придбання ним майна ніким не була оскаржена, а оформлення ОСОБА_1 результатів прилюдних торгів у селищній раді протирічить вищезазначеним нормам законодавства, але оскарження позивачем вказаних правовідносин не призведене до виникнення у нього права на спірне майно, а тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Також Верховний Суд погоджується із висновками попередніх інстанцій щодо розподілу судових витрат.

Згідно положень статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з частиною 1 Закону "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правову допомогу, граничний розмір яких визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат.

Доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій було проігноровано думку представника позивача про недоведеність надання правової допомоги на таку суму та сплати її відповідачем ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи, оскільки наявні докази про сплату таких витрат, участь особи, яка надавала правову допомогу, у судових засіданнях та під час вчинення окремих процесуальних дій.

Підсумовуючи вищенаведене Верховний Суд зазначає, що доводи касаційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В. не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська