Справа № 541/1879/18
Номер провадження 2/541/88/2019
31 січня 2019 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Городівського О. А.,
за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу
про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
29 серпня 2018 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником будинковолодіння АДРЕСА_1 У вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_2, який не є співвласником вказаного будинковолодіння та не проживає в ньому з 2017 року.
На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 вересня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, її представник, який здійснює свої повноваження на підставі довіреності (а.с.7) - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, заперечень проти заочного розгляду справи не висловила.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, відзиву не подано.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання у судове засідання не з'явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, не подав відзив, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником будинковолодіння АДРЕСА_1 ЇЇ право власності підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 04.04.2012, серія ВРР № 300655 (а.с.11).
Згідно з довідкою, виданою Великосорочинською сільською радою Миргородського району № 890/01-26 від 28.08.2018 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).
Згідно з актом обстеження домогосподарства ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач ОСОБА_4 не проживає у будинку протягом останніх кількох років, то він, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право на користування приміщенням будинковолодіння АДРЕСА_1
Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Керуючись ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13; 81; 62; 141; 258; 264; 265; 280; 281; 282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, (РНОКПП НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинку АДРЕСА_1
Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 05.02.2019.

Суддя О. А. Городівський