Провадження № 4-с/761/191/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судовиз засідань: Вольда М.А.

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві скаргу-заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві, стягував: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про визнання бездіяльності протиправною та скасування арешту, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року боржник ОСОБА_1 звернувся Шевченківського районного суду м. Києва з даною скаргою, у якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції к м. Києві щодо не скасування арешту на майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 27325154; скасувати арешт усього майна ОСОБА_1 , накладений 06.12.2011 року постановою старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві у межах виконавчого провадження № 27325154.

Скаргу мотивовано тим, що постановою старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 04.07.2011 року було відкрито виконавче провадження № 27325154 за виконавчим листом № 2-3344/10, виданим Шевченківським районним судом м. Києва 16.06.2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БанкФорум» боргу у сумі 481 557,82 грн. 06.12.2011 року постановою державного виконавця було накладено арешт на усе майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Після здійснення низки виконавчих дій, 26.06.2014 року постановою державного виконавця у межах виконавчого провадження № 27325154 було повернуто виконавчий документ, а саме виконавчий лист № 2-3344/10, виданий 16.06.2011 року.

Стягувач повторно не пред`явив виконавчий документ до примусового виконання протягом встановленого законом строку. Тому боржник вважає, що відсутні правові підстави для існування арешту майна ОСОБА_1 у межах виконачого провадження № 27325154.

Ухвалою суду від 29.07.2019 року, відкрито провадження по справі.

У судовому засідання скаржник вимоги поданої скарги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник стягувача та представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України).

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 450 Цивільним процесуальним кодексом України та на належність повідомлення заінтересованої особи про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Стаття 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно ч. 1 до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено , що 04.07.2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Київ Дякон Н.М. відкрито виконавче провадження № 27325154 для примусового виконання виконавчого листа № 2-3344 виданого 16.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» боргу 481 557,82 грн. (а.с.15).

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Київ Дякон Н.М. від 06.12.2011 рок у накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 481 557,82 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.16-17).

За частиною 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 2011 року встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Київ Байрамова Т.Р. від 26.06.2014 року, виконавчий лист № 2-3344 виданий 16.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва, повернуто стягувачу, на підставі п.2,5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.18).

За умовами п.п.2,5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України від 04.06.2011 року, що діяв станом на час винесення вказаних рішень, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними та якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Згідно п. 9 ч.1 ст.49 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

У судовому засіданні скаржником доведено що накладений під час вчинення виконавчих дій арешт на нерухоме майно боржника при закінченні виконавчого провадження (поверненні виконавчого листа) державним виконавцем скасовано не було, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.31-43).

Стягувач повторно не пред`явив виконавчий документ до примусового виконання протягом встановленого законом строку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За умовами ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч. 1 ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскільки, встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні їм докази підтверджують протиправність бездіяльності державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Київ Байрамова Т.Р. щодо не винесення постанови про зняття арешту з майна боржника під час закінчення виконавчого провадження.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене вище, на підставі ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 47,49,50 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 4, 76, 77, 81, 258 - 260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в м.Києві, стягував: Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» про визнання бездіяльності протиправною та скасування арешту, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Байрамова Т.Р. щодо не винесення постанови про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні за №27325154.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Дякона Назарія Миколайовича від 06.12.2011 року про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 і оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні за №27325154.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст ухвали виготовлено 13 вересня 2019 року.