Справа № 137/859/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2019 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судових засідань Голоти О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на спадковий житловий будинок з гсоподарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю законних підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на її ім`я та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить визнати за нею право приватної власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Представник відповідача Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду листа відповідно до якого сільська рада просить розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 10), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 11), матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено ОСОБА_2 . Свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 12), пояснюється зміна прізвища позивача із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 911/02-14 від 07.06.2019 р. (а.с. 14) позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю законних підстав. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с. 15,17) ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 належать земельні ділянки розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину (а.с. 19) ОСОБА_2 зазначена власником колгоспного двору по АДРЕСА_1 . Технічним паспортом (а.с. 20-25) зазначена технічна характеристика домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 435 від 15.05.2019 р. (а.с. 27), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Випискою з погосподарської книги за № 1993 від 04.12.2018 р. (а.с. 29), Зазначається, що ОСОБА_2 станом з 1991 по 1995 роки проживала самостійно у належному їй житловому будинку в с. Балин Літинського району Вінницької області. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.120 ЦК УРСР, колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР №885-ХІІ був введений в дію Закон України " Про власність". Відповідно до пп. "а" п. 6 ППВСУ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", № 20 від 22.12.1995 р., право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав ОСОБА_1 шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, як члена колишнього колгоспного двору, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін та враховуючи ту обставину, що позивач не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що за позивачем ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , як члена колгоспного двору, можливо визнати право власності, що залишилося після смерті останньої яке складається з житлового будинку із по господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76, 81, 259, 263-268, 315 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 Цивільного кодексу Української РСР, ст.328, 1218, 1268 ЦК України, постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити. Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок, позначений на плані літерою «А», загальною площею 27,8 кв.м., житловою площею, 21,7 кв.м., сарай - літера «Б», сарай - літера «Б1», сарай - літера «В», погріб - літера «п/В», огорожа № 1, огорожа № 2, ворота з хвірткою № 3, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.