КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 361/1607/18

провадження № 22-ц/824/ 3307/2019

07 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - БеседінаВладислава Івановича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року у складі судді Василишина В.О.,

встановив:

16.03.2018 р. Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» ( далі - АТ "Укрексімбанк") звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просилов рахунок погашення наявної станом на 22.02.2018 (включно) перед АТ "Укрексімбанк" заборгованості за кредитним договором № 28807С127 від 06.07.2007 у розмірі 5 079 658 грн. 24 коп. звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 28807Z143 від 06.07.2007, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С.І. 06.07.2007 та зареєстрований у реєстрі за № 2487к, а саме: земельну ділянку, площею 0,2162 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка.

Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації, визначеною в ході виконавчого провадження суб'єктом оціночної діяльності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Судові витрати в сумі 76 194,88 грн. покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 липня 2007 року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 28807С127, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 320 000 дол. США для оплати поточних потреб строком до 06.07.2014 року зі сплатою процентів за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m)+8,67 %, але не нижче 14,00 % річних.

Згідно з п.5 додаткової угоди №14 від 12.12.2014 до кредитного договору банком надано позичальнику кредит у сумі 2 716 533,27 грн строком до 06.07.2019 для придбання позичальником на міжбанківському валютному ринку України доларів США для погашення кредиту в доларах США за кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 28807Z143, за умовами якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,2162 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року (справа № 369/4881/17) з ОСОБА_3 на користь АТ «Укрексімбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 28807С127 від 06.07.2007 року станом на 01.03.2017 року в розмірі 4 256 597,03 грн.

Зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором залишаються невиконаними. Станом на 22.02.2018 сума заборгованості позичальника перед кредитором залишається непогашеною та становить 5 079 658,24 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 2 435 975, 18 грн.; заборгованість за процентами - 1 621 200 грн; пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом) - 670 840, 73 грн; пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами - 351 642,33 грн.

Позивачем були направлені позичальнику та іпотекодавцю вимоги №153-7/261 від 15.03.2016 та №153-7/394 від 20.07.2016 щодо погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, які виконані не були, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Укрексімбанк» - Беседін В.І. просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Покласти на відповідача ОСОБА_2 судові витрати за подання позовної заяви в сумі 76 194,88 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 114 292,32 грн.

Посилається на незастосування судом першої інстанції ст. 33 Закону України "Про іпотеку", яка передбачає право позивача задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вважає безпідставним твердження суду про відсутність предмета спору, оскільки відповідач не заперечує право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. В матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на виконання зобов'язань за іпотечним договором.

Вважає також, що судом неправильно застосовано ст. 39 Закону України "Про іпотеку", оскільки обов'язок зазначення початкової ціни предмета іпотеки покладається саме на суд, а не зазначення позивачем початкової ціни предмета іпотеки не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, частиною другою ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Судом першої інстанції також не було досліджено наявність заборгованості за кредитним договором, встановленої рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2017 у справі №369/3881/47, що є обов'язковим до виконання на всій території України та не потребує додаткового доказування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначив, що у 2016 році позивач скористався своїм правом на дострокове погашення кредиту в повному обсязі, змінивши термін повернення кредиту. Оскільки договір припинив свою дію, останній втратив право нараховувати визначені договором проценти та пеню після дати направлення вимоги, що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 (справа №444/9519/12), від 12.09.2018 (справа №186/1974/14-ц), від 12.09.2018 ( справа №473/825/16-ц), від 19.09.2018 ( справа №643/16336/16-ц).

Питання про можливість нарахування процентів по кредитному договору після ухвалення судом рішення про стягнення всієї суми кредиту розглядалося Великою Палатою Верховного Суду. При цьому Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 ( справа №310/11534/13-ц), від 31.10.2018 ( справа №202/4494/16-ц) зазначає про відсутність у кредитора права на нарахування встановлених кредитним договором відсотків та пені після направлення вимоги про дострокове погашення усієї суми боргу.

Також зазначив, що в процесі розгляду справи позивачу неодноразово пропонувалось вирішити питання шляхом добровільної передачі предмета іпотеки у власність позивача, надання повноважень на самостійну реалізацію предмета іпотеки, реалізацію його відповідачем за згодою позивача, проте позивач уникає можливості реалізувати свої право на звернення стягнення на предмет іпотеки в добровільному порядку.

В судовому засіданні представник АТ "Укрексімбанк" -Беседін В. І. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 липня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк» (ВАТ "Укрексімбанк") та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №28807С127, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності в сумі 320 000 дол. США з кінцевою датою погашення 06 липня 2014 року, зі сплатою процентів у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m)+8,67 %, але не нижче 14,00 % річних.

Згідно з п. 5 додаткової угоди №14 до кредитного договору від 06.07.2007 року, пункт 2.1 договору викладено в такій редакції: "2.1 Відповідно до положень та умов цього договору банк надає позичальнику : - кредит у сумі 320 000 доларів США з кінцевою датою погашення 06 липня 2019 року, для оплати поточних потреб; - кредит у сумі 2 716 533, 27 гривні з кінцевою датою погашення 06 липня 2019 року на придбання позичальником на міжбанківському валютному ринку України доларів США для погашення кредиту в доларах США за цим договором".

В якості забезпечення зобов'язань за кредитом ОСОБА_2 уклав з ВАТ "Укрексімбанк" іпотечний договір № 28807Z143 від 06 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С. І., зареєстрований у реєстрі за № 2487к, згідно якого в іпотеку передав нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,2162 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, Красилівська сільська рада, село Красилівка.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року у цивільній справі №369/4881/17, з ОСОБА_3 на користь АТ "Укрексімбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором №28807С127 від 06 липня 2007 року станом на 01 березня 2017 року в розмірі 4 256 597,03 грн., яка складається із заборгованості по кредиту - 2 511 975,18 грн.; заборгованості по процентам - 1 105 539,09 грн.; пені на прострочену заборгованість за основним боргом - 493 808,86 грн.; пені на прострочену заборгованість за процентами - 145 273,90 грн.

Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави).

Відповідно до ч.1 ст.12, ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, або іу разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( стаття 599 ЦК України).

У зв'язку з тим, що судове рішення про стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором виконано не було, позивач змінив спосіб захисту порушеного права, звернувшись у березні 2018 року з даним позовом, за яким борг в сумі 5 079 658 грн 24 коп. розраховано станом на 22 лютого 2018 року (включно) та складається з : заборгованості за кредитом - 2 435 975,18 грн; заборгованості за процентами - 1 621 200 грн; пені на прострочену заборгованість за кредитом - 670 840,73 грн; пені на прострочену заборгованість за процентами - 351 642,33 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення вказаної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що після направлення боржнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором. Оскільки відповідач права позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки не заперечує, предмет спору відсутній. Права позивача відповідачем не порушені, а тому і не підлягають захисту в судовому порядку. Крім цього, позивачем не зазначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, що унеможливлює вирішення питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов'язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Та обставина, що сторони іпотечного договору не вирішили питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, або задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, не позбавляла іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №310/11534/13-ц від 04 липня 2018 року зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Зважаючи на наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка в повному обсязі погашена не була, висновок суду першої інстанції про відсутність предмету спору та порушених прав позивача не відповідає обставинам справи.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених в постанові від 21.03.2018 року у справі №235/3619/15-ц , виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

З огляду на викладене, не зазначення позивачем початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" не має вирішального значення для вирішення даного спору.

Та обставина, що після направлення боржнику письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення заборгованості кредитний позивач втратив можливість подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, не є підставою для відмови у задоволенні даного позову в повному обсязі.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом встановлено, що ПАТ "Укрексімбанк" використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у березні 2016 року з відповідною вимогою та у січні 2017 року до суду із позовом про примусове стягнення цих коштів у судовому порядку з боржника.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги АТ "Укрексімбанк".

З огляду на викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Саме такі висновки містяться у постановах ВеликоїПалати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

З огляду на відсутність доказів виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

При визначенні загального розміру вимог та всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, колегія суддів виходить з розміру заборгованості, яка була стягнута заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року, з урахуванням часткового погашення заборгованості по тілу кредиту відповідно до наданого позивачем розрахунку в даній справі станом на 22.02.2018 року: загальний розмір заборгованості 4 180 597,03 грн., який складається з заборгованості: по кредиту - 2 435 975,18 грн; по процентам - 1 105 539,09 грн; 493 808,86 грн. - пеня на прострочену заборгованість по кредиту; 145 273,90 грн. - пеня на прострочену заборгованість по процентам.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.141 цього Кодексу при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З огляду на те, що позовні вимоги в частині визначення загального розміру вимог та його складових підлягають частковому задоволенню, а також враховуючи згоду відповідача на вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, врегулювання спору мирним шляхом, від чого позивач відмовився без зазначення обґрунтованих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню в сумі 14 958, 75 грн., виходячи з вартості предмета іпотеки та ставок судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції та апеляційної скарги ( 5 953,50 грн. +8 975,25 грн.), що на думку суду відповідатиме принципам розумності та справедливості.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Беседіна Владислава Івановича задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2018 року скасувати.

Постановити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 28807С127 від 06.07.2007 станом на 22.02.2018 в сумі 4 180 597,03 грн., яка складається з заборгованості: по кредиту - 2 435 975,18 грн; по процентам - 1 105 539,09 грн; 493 808,86 грн. - пеня на прострочену заборгованість по кредиту; 145 273,90 грн. - пеня на прострочену заборгованість по процентам, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 28807Z143 від 06.07.2007, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С. І. 06 липня 2007 року та зареєстрованим у реєстрі за № 2487к, а саме: земельну ділянку, площею 0,2162 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Красилівка.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" за ціною, визначеною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 14 958,75 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з для її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк