Справа № 129/777/19
Провадження № 22-ц/801/1145/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 рокуСправа № 129/777/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частки будинку особистою власністю, поділ спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області, постановлену у цій справі 02 квітня 2019 року у м. Гайсині суддею цього суду Ковчежнюком В. М.,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання частки будинку особистою власністю, поділ спільного майна подружжя, мотивуючи його тим, що сторони у справі з 28 січня 2010 року по 10 березня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони 23 січня 2014 року придбали житловий будинок АДРЕСА_1 та за спільною домовленістю зареєстрували його на відповідача. Купівлю житлового будинку було здійснено за 25 000, 00 дол. США, з яких 11 000, 00 дол. США - спільні кошти подружжя, а 14 000, 00 дол. США - кошти подаровані ОСОБА_1. її батьками, отже 56% спірного житлового будинку є особистою приватною власністю позивача, а 44 % - спільною сумісною власністю подружжя. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок перебуває у користуванні в порядку, передбаченому ст. 120 ЗК України, у зв`язку із переходом права власності на будівлю і споруди.

Пославшись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на 56% житлового будинку АДРЕСА_1 , визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності подружжя на 44 % цього будинку, провести поділ спільного майна подружжя, виділити їй 78 % житлового будинку з господарськими спорудами з визнанням права власності в цілому на житлову квартиру в житловому будинку, встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний житловий будинок.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, та надано їй десятиденний строк із дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків, а саме: зазначення правильної ціни позову з дійсної вартості відшукуваного майна у правильному розмірі сплати судового збору, доказів дійсної вартості відшукуваного майна, всього обсягу спільного майна, доказів про джерела утворення спірного майна, доказів про наявність в користуванні саме відповідача спірної земельної ділянки, доказів, які неможливо подати разом з позовною заявою (за наявності), доказів про наявність і у кого оригіналів письмових доказів, відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору та забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, значення справи для сторін та думки сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного чи загального позовного провадження та долучення підтвердження направлення (надання) відповідачу копій доказів, що подаються до суду, зокрема способом, передбаченим п. 8 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженого постановою КМ України від 28 липня 1997 року № 799, - з метою надання їм статусу допустимих доказів відповідно до ч. 1 ст. 78, ч. 9 ст. 83 ЦПК України.

01 квітня 2019 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 березня 2019 року подала до суду уточнену позовну заяву, у якій зазначила, що спільно нажите майно, крім спірного житлового будинку, поділено добровільно, досудового врегулювання не здійснювалося, просила справу розглядати за правилами загального позовного провадження, на підтвердження джерел коштів на придбання спільного нерухомого майна будуть викликані свідки. Водночас, долучила звіт про незалежну грошову оцінку нерухомого майна, квитанцію про доплату судового збору в сумі 1015 грн. та роздруківку з сайту про надсилання поштового повідомлення.

Проте, позивач не надала суду першої інстанції доказів про наявність в користуванні саме відповідача земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; підтвердження направлення (надання) відповідачу копій доказів, що подаються до суду, зокрема способом, передбаченим п. 8 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженого постановою КМ України від 28.07.1997 р. № 799 (ч. 9 ст. 83 ЦПК України), з яких видно, які саме документи, кому надіслано та підпису адресата про отримання, що унеможливлює надання доданим до заяви копіям письмових документів статусу допустимих доказів відповідно до ч.1 ст.78, ч.9 ст.83 ЦПК України і ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення згідно зі ст. 263 ЦПК України.

У зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення заяви без руху, суд першої інстанції 02 квітня 2019 року постановив ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , не погодившись з якою, вона, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвалу про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Залишаючи 19 березня 2019 року без руху позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме п. п. 5, 6, 7, 8 ч. 3 цієї статті, ч. 6 ст. 175 ЦПК України у взаємозв`язку з п. п. 2, 8 ч. 3 ст. 274 ЦПК України, ч. 1 ст. 78 та ч. ч. 2, 8, 9 ст. 83 ЦПК України, а тому, враховуючи приписи ч. 4, п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 2 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху для виправлення недоліків шляхом виконання вимог закону, в тому числі, з метою забезпечення доданим до заяви копіям письмових доказів статусу допустимих доказів й задля виконання завдань цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ.

Із наведених судом першої інстанції недоліків позовної заяви у зв`язку з якими її повернуто заявнику, можна зробити висновок, що вони зводяться до не виконання позивачем вимог закону, якими передбачено, шо позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, та направлення цих доказів відповідачу способом, передбаченим п. 8 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженого постановою КМ України від 28.07.1997 р. № 799, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 78, ч. 9 ст. 83 ЦПК України суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач зазначила обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, а також зазначила докази, які ці обставини підтверджують та те, що такі докази в копіях є в наявності у відповідача, водночас, мотиви, з яких суд виходив залишаючи позовну заяву без руху, а в подальшому повертаючи її позивачу, фактично зводяться до оцінки доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, що є неприпустимим на стадії вирішення судом питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ОСОБА_1 реалізуючи своє право на захист звернулася до суду із вказаним позовом, який за своєю формою та змістом викладений із дотриманням вимог положень ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Відмінність бачення суду щодо повноти викладення позивачем обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, а також щодо зазначення доказів, які ці обставини підтверджують, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, оскільки фактично не є невиконанням позивачем вимог ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Таким чином, обов`язок щодо доказування покладено на сторони у справі, у тому числі на позивача щодо доведення обставин, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому суд повинен роз`яснити сторонам їх процесуальні права щодо подання доказів та в подальшому вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів та встановлених обставин.

Посилання суду першої інстанції на положення ч. 1 ст. 78 та ч. ч. 2, 8, 9 ст. 83 ЦПК України як на підставу для залишення позовної заяви без руху та, в подальшому, повернення позовної заяви є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам ст. 185 ЦПК України, оскільки питання достовірності та достатності доказів суд вирішує під час ухвалення рішення, а не на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що направлення доказів відповідачу способом, передбаченим п. 8 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженого постановою КМ України від 28.07.1997 р. № 799 не передбачено як положеннями ст. ст. 175, 177 ЦПК України так і будь-якими іншими положеннями цивільного процесуального закону.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про повернення позовної заяви, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалів вказаної позовної заяви до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2019 року скасувати, матеріали вказаної позовної заяви направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 13 червня 2019 року.