П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/1534/18

Номер провадження 22-ц/824/8743/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Андрієнко А. М.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Тандира О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Солом`янської районної державної адміністрації у м. Києві про зміну способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , Солом`янської районної державної адміністрації у м. Києві про зміну способу участі батька ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначеного розпорядженням Солом`янської районної державної адміністрації м. Києва № 851 від 01 грудня 2017 року, та встановлення нового регламенту побачень батька з малолітньої дитиною (з урахуванням індивідуального графіку відвідування гуртків дитиною), а саме:

перший тиждень місяця: субота з 8.30 до 16.30, понеділок, середа з 13.00 до 18.00;

другий тиждень місяця: неділя з 9.00 до 16.00, вівторок, четвер з 8.30 до 13.00;

третій тиждень місяця: субота з 8.30 до 16.30, понеділок, середа, п`ятниця з 13.00 до 18.00;

четвертий тиждень місяця: неділя з 9.00 до 16.00, вівторок, четвер з 8.30 до 13.00;

п`ятий тиждень місяця: субота з 8.30 до 16.30, понеділок, середа з 13.00 до 18.00,

встановлення за письмовою згодою сторін часу та місця щорічного літнього спільного відпочинку батька з дитиною без участі матері, спільного проведення половини осінніх, зимових, весняних канікул без участі матері, за умови, що сторонні особи не будуть займатись вихованням, спілкуванням та відпочивати разом з дитиною, покладення судових витрат на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перебувають у зареєстрованому шлюбі, але мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю та утримується за її рахунок. ОСОБА_3 проживає окремо.

Так, позивач, враховуючи особливості розвитку сина, не вбачала необхідності віддавати дитину до школи у шестирічному віці. Відповідач, не погоджуючись з рішенням останньої, 31 серпня 2017 року без відома матері відвіз сина до служби у справах дітей, де було проведено опитування дитини.

Такі дії відповідача негативно вплинули на психоемоційний стан дитини. До того ж, після погроз більше не побачити сина, позивач в телефонному режимі відмовила відповідачу у подальшому спілкуванні з дитиною.

22 листопада 2017 року було проведено засідання комісії з питань захисту прав дитини щодо визначення місця проживання дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини, до участі у якому не було допущено представника позивача.

Розпорядженням Солом`янської районної державної адміністрації в м. Києві № 851 від 01 грудня 2017 року встановлено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме кожної суботи та неділі з 09.00 до 16.00, половина осінніх, зимових та весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

На думку позивача, вищевказаний порядок участі батька у вихованні дитини суперечить інтересам як дитини, так і позивача, оскільки позбавляє останню можливості бачити дитину у вихідні дні.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року (т. І а.с. 23) цивільну справу передано на розгляд до Макарівського районного суду Київської області за підсудністю.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року (т. І а.с. 219 - 223)відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Солом`янської районної державної адміністрації у м. Києві про зміну способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 11 травня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, його невідповідність обставинам справи, порушення інтересів малолітньої дитини та матері, просила скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що, надаючи позивачу всі вихідні дні для спілкування з сином з 9.00 до 16.00, орган опіки та піклування фактично позбавив матір можливості проводити вихідні дні з дитиною.

Вирішуючи даний спір Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, врахувала лише інтереси батька, не рахувала ні та права та інтереси малолітньої дитини, ні права та інтереси матері, а розпорядженням № 851 від 01 грудня 2017 року поклала на матір виконання всіх батьківських обов`язків, а батьку надала можливість проводити з дитиною дозвілля.

ОСОБА_2 оскаржувала дане розпорядження в Окружному адміністративному суді міста Києва, однак ухвалою від 14 грудня 2017 року останній відмовлено у відкритті провадження.

Крім того, скаржник зазначає, що, при встановленому графіку спілкування, буде можливим налаштовування дитини проти матері, яка буде займатись лише вихованням дитини.

Суд першої інстанції надав неправильну оцінку висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108-2063 від 19 лютого 2019 року, який грубо порушує права матері та дитини на повноцінне спілкування та проведення дозвілля.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

08 червеня 2019 року на адресу суду надійшов відзив Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з відповідним підтвердженням його надсилання іншим учасникам справи. З відзиву, зокрема, вбачається, що 12 жовтня 2017 року орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації прийняв до розгляду заяву ОСОБА_3 про визначення порядку його участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, ОСОБА_5

21 листопада 2017 року дане питання було розглянуто у присутності обох батьків на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на якому ОСОБА_2 пояснила, що не перешкоджає спілкуванню сина з ОСОБА_3 , так як останній мав змогу забирати дитину на вихідні дні та відпочинок до Карпат, однак після погроз 31 серпня 2017 року змінити місце проживання дитини без її згоди, боїться залишати дитину у батька на ночівлю.

01 грудня 2017 року було підготовлено розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 851.

17 січня 2018 року батько дитини звернувся з заявою про невиконання позивачем вищевказаного розпорядження, у зв`язку з чим з останньою була проведена бесіда стосовно обов`язкового характеру рішень органу опіки та піклування.

Крім того, довідкою Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації від 07 листопада 2017 року підтверджується відмова матері дитини ОСОБА_2 від проведення бесіди психолога з малолітнім ОСОБА_6 та надання відповідного висновку. На письмове запрошення забезпечити явку дитини до служби не відреагувала.

У заяві від 06 лютого 2019 року ОСОБА_2 зазначила, що її позиція стосовно способів участі батька у вихованні сина викладена в позовних вимогах до Макарівського районного суду Київської області, а її присутність на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 07 лютого 2019 року є недоцільною.

Комісія вирішила залишити без змін встановлений органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином , про що надала Макарівському районному суду Київської області висновок від 19 лютого 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 червня 2019 року закінчено проведено підготовчих дій, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

20 червня 2019 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_3 з відповідним підтвердженням його надсилання іншим учасникам справи. З відзиву, зокрема, вбачається, що 31 серпня 2017 року, після звернення ОСОБА_3 за захистом прав дитини на навчання, позивач заборонили зустрічі сина з батьком, у зв`язку з чим останній був змушений звернутись до служби у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо встановлення графіку побачень. Під час вивчення даного питання позивач не йшла на зустріч працівникам служби, сина для проведення діагностичного дослідження не приводила, посилаючись на наявність в неї такого діагностичного дослідження.

Графік роботи, на який посилається позивач в апеляційній скарзі і який не підтверджено жодними доказами, не відповідає дійсності.

До того ж, ОСОБА_3 зазначає, що ним жодного разу не піднімалось питання щодо проживання сина окремо від матері.

У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Кшевецька І. В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній.

Представник відповідача Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації - Черкасова В. А. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, з підстав її необґрунтованості.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (т. ІІ а.с. 32)

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. І а.с. 11).

11 жовтня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою, у якій просив встановити наступний регламент побачень з дитиною: систематичне побачення 1 та 3 суботу та всі неділі місяця з 09.00 до 16.00, половину осінніх, зимових та весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку з сином без участі матері, з можливістю за бажанням сина залишати його за адресою свого проживання на вихідні дні та необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку (т. І а.с. 86-94).

21 листопада 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації зазначене питання розглянуто у присутності обох батьків. ОСОБА_2 заперечувала чинення перешкод у спілкуванні сина з батьком, запропонувала наступний графік побачень: кожного понеділка, середи, п`ятниці з 13.00 до 18.00, кожного вівторка та четверга з 08.30 до 13.00, кожної суботи з 08.30 до 16.30, кожної неділі з 09.00 до 16.00. Стосовно проведення спільного відпочинку під час канікул та влітку заперечень не має, але пропонує врегулювати за домовленістю з батьком дитини(т. І а.с. 110).

За результатами розгляду зазначеного питання було прийнято рішення визначити порядок участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця кожної суботи та неділі з 09.00 до 16.00, половина осінніх, зимових та весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини (а.с. 159).

01грудня 2017 року підготовлено розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №851 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином» (т. І а.с. 48).

Відповідно до інформації середньої загальноосвітньої школи №166 м. Києва від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_3 навчається в 1-А класі. Заняття розпочинаються о 08.30, а закінчуються об 11.55 або 12.55. ОСОБА_3 після уроків щодня відвідує групу продовженого дня (з 13.00 до 18.00) згідно заяви ОСОБА_2 та наказу СЗШ №166 від 03 вересня 2018 року № 200 «Про комплектування груп продовженого дня у 2018 - 2019 навчальному році». ОСОБА_3 не відвідує гуртки, які працюють у школі (а.с. 141).

Відповідно до довідки Міського центру дитини служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністраціївід 07листопада 2017року №215, мати дитини, ОСОБА_2 , повідомила про те, що вона має висновки про психоемоційний стан сина, а тому додаткового обстеження її дитина не потребує (т. І а.с. 103).

Згідно довідки Міського центру дитини від 31січня 2019 року №069010-40 проведення діагностики ОСОБА_5 не є можливим, враховуючи відмову ОСОБА_2 , а такожумови роботи спеціалістаЦентру, про які вона просить (т. І а.с 213).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 до служби від 06 лютого 2019 року її позиція щодо способів участі батька у вихованні сина залишається тією ж, що і у позовних вимогах. Мати дитини вважала свою присутність на засіданні комісії не доцільною.

Згідно висновку органу опіки і піклування Солом`янськоїрайонної у місті Києві державної адміністрації від 19 лютого 2019 року №108-2063, виходячи з наявних матеріалів справи та інтересів малолітнього, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне залишити без змін встановлений попередньо органом опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме, кожної суботи та неділі з 09.00 до 16.00, половина осінніх, зимових, весняних канікул та один місяць влітку для сумісного відпочинку за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що встановлений органом опіки та піклування порядок спілкування батька з дитиною є обґрунтованим, справедливим, таким, що відповідає інтересам дитини, та не порушує принципу рівності обох батьків у питаннях виховання дитини. Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції не вбачав підстав для непогодження з висновком органу опіки та піклування.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною 1статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до приписів ст. 18 та 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 та 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

М ати , батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Відповідно до ч. 1,2 та 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Так, системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини при визначенні найкращих інтересів дитини у конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна абонеблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Колегія суддів приходить до висновку, що, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також врахував всі обставини даної справи, і, зокрема, проживання відповідача з новоствореною сім`єю за межами міста Києва, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на графік роботи матері, який, враховуючи встановлений графік спілкування батька з дитиною, не дозволяє останній проводити достатньо вільного часу з дитиною в будні дні, не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки жодним чином не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

А. М. Андрієнко