ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/163/19 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу № 607/16988/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2018 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., повний текст якого складено 09 листопада 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду із даним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що позич з липня 2001 року проживала з відповідачем однією сім'єю без укладення шлюбу в м.Бейрут Ліванської Республіки. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В 2008 році сторони та їх діти переїхали на постійне місце проживання в Україну. З вересня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Відповідач ухиляється від батьківського обов'язку утримувати сім'ю та не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоч має достатній дохід, оскільки працює в іноземній компанії. З цих підстав позивач просила стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 4000.00 грн., щомісячно, на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500.00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500.00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У грудні 2018 року представник ОСОБА_5- адвокат ОСОБА_6 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не надано належної оцінки доказам, які було представлено відповідачем, а саме Довідці про заробітну плату ТОВ «Е і М Красива земля», згідно якої розмір заробітної плати ОСОБА_5 становить 3000.00 грн. на місяць. Крім того, 28 вересня 2018 року ОСОБА_5 звільнений з ТОВ «Данівське» та ТОВ «Цефей-ВК» через погіршення стану здоров'я, що підтверджувалося Випискою із медичної картки стаціонарного хворого від 10 вересня 2018 року.

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши розмір стягнення аліментів на утримання двох дітей до 2000 грн. щомісячно.

В січні 2019 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що посилання відповідача на його низький матеріальний дохід жодним чином не узгоджується з реальним його способом життя. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Крім того, представник апелянта - адвокат ОСОБА_6 подала до апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі апелянта та його представника.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повністю таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

Сторони з липня 2001 року проживали однією сім'єю без укладення шлюбу в м.Бейрут Ліванської Республіки.

За час спільного проживання у сторін народилися діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження (номер надходження свідоцтва НОМЕР_1 від 18 вересня 2002 року, легалізоване за №548 від 20 вересня 2002 року), видане генеральним управлінням зі справ громадянського стану Міністерства внутрішніх справ Ліванської Республіки, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про народження (номер надходження свідоцтва НОМЕР_2 від 01 грудня 2003 року, легалізоване за №583 від 05 грудня 2003 року), видане генеральним управлінням зі справ громадянського стану Міністерства внутрішніх справ Ліванської Республіки.

В 2008 році сторони та їхні діти переїхали на постійне місце проживання в Україну та на даний час зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1, що стверджується довідкою за №338 від 23 серпня 2018 року ПП «Тернопіль-Сервісбуд».

Неповнолітні діти проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_1, та знаходяться на її утриманні.

Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивачки до суду.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею передбачено 181 СК України, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з частинами восьмою, дев'ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2018 року ОСОБА_5 був звільнений з ТОВ «Данівське» та з ТОВ «Цефей-ВК». Разом з тим, відповідач продовжує працювати у ТОВ «Е і М Красива земля». (а.с. 93).

Наведене підтверджується записами в трудовій книжці відповідача (а.с.49).

Згідно Довідки про заробітну плату ТОВ «Е і М Красива земля», розмір заробітної плати ОСОБА_5 становить 3000 грн. на місяць (а.с.48).

Інших доходів станом на день винесення оскаржуваного рішення суду ОСОБА_5 не отримував.

Згідно Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №18/11674 від 10 вересня 2018 року вбачається, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні з 30 серпня 2018 року по 10 вересня 2018 року у зв'язку із погіршенням стану здоров'я.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції у повній мірі не врахував усіх обставин у справі, у зв'язку з чим визначив розмір аліментів, який є неспівмірним із доходами відповідача.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року становить 2027 гривень.

Апеляційний суд враховує те, що розмір всіх доходів ОСОБА_5 підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з першого по третій квартал 2018 року №77916/С/26-15-57-04 від 28 листопада 2018 року, яка була отримана відповідачем після винесення оскаржуваного рішення, оскільки інформація про доходи відповідача за третій квартал 2018 року надійшла до контролюючого органу лише після 20 листопада 2018 року (строку звітування суб'єктів господарювання, в тому числі колишнього роботодавця відповідача), що є поважною причиною неподання цього доказу до суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини та норми законодавства колегія суддів вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, сплачуючи аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовільнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2018 року - змінити.

В частині визначення розміру аліментів рішення суду - скасувати.

Ухвалити в даній частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів - задовільнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 листопада 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв"язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах сум, понесених ними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 12 лютого 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи