Справа № 161/6859/19
Провадження № 2/161/2108/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого- судді Пушкарчук В.П.

при секретарі судового засідання - Загоровській І.І.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 Ю.

представника відповідача Римарчука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

22.04.2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Свою заяву мотивує тим, що 20 липня 1991 року з відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2018 у цивільній справі №161/9171/18 про розірвання шлюбу.

Позивач вказує, що за час перебування у шлюбі з відповідачем набули у спільну сумісну власність подружжя майно: земельну ділянку, площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства «Нива» Боголюбської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення садівництва, та яка була набута ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2000 серії АВМ №077657 та транспортний засіб (автомобіль), марки Skoda Octavia, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який було набуте відповідачем ОСОБА_3 18.09.2008 року.

На підставі викладеного просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства «Нива» Боголюбської сільської ради, цільове призначення - для ведення садівництва ; визнати право власності на 1/2 частку транспортного засобу (автомобіля), марки Skoda Octavia 1.6і Classic 5МТ, тип кузова - хетчбек, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати по даній справі у розмірі 5 431,18 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 . заперечував проти задоволення позову. Суду пояснив, що відповідач надає транспортний засіб для користування позивачу та всіляко допомагає останній у вирішенні соціально побутових питань.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 21 СК України шлюб є дійсним при укладенні (реєстрації) його в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 1991 року між відповідачем, ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , було укладено шлюб, актовий запис №864 (а.с.9), який на даний час розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.09.2018 року у цивільній справі №161/9171/18 про розірвання шлюбу (а.с. 10).

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Земельна ділянка, площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства «Нива» Боголюбської сільської ради, цільове призначення - для ведення садівництва набута ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2000 року серії АВМ №077657, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії III НОМЕР_2 №033931 від 29.06.2000 року (а.с.11).

Транспортний засіб марки Skoda Octavia, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , право власності на який було набуте ОСОБА_3 18.09.2008р., що підтверджується відповіддю на адвокатський запит, наданою ТСЦ 0741, №31/8/1-48019 від 09.08.2018 року (а.с. 12).

Отже, судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства «Нива» Боголюбської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення садівництва та транспортний засіб (автомобіль), марки Skoda Octavia, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, як такі, що були набуті одним із подружжя за час шлюбу.

Враховуючи вищевикладене, належним чином оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Представником позивача додано договір про надання правничої допомоги, розрахунок виконаних робіт, квитанція до прибуткового касового ордеру №17 від 01.04.2019 року на суму 3000 грн.

Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт тощо.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, що повною мірою відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу. Відтак, питання про зменшення неспівмірних витрат на послуги адвоката може бути ініційоване лише іншою стороною процесу.

Заявлений розмір витрат на правничу допомогу не спростовано, про не співмірність витрат не заявлено, клопотань про зменшення розміру витрат відповідачем не подано.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Підсумовуючи вищевикладене, врахувавши складність справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому слід стягнути 3000 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13,76,77,81,82,263,268,280-282, 354ЦПК України, ст.ст. 368, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована на території садівничого товариства «Нива» Боголюбської сільської ради, цільове призначення - для ведення садівництва.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частку транспортного засобу (автомобіля), марки Skoda Octavia 1.6і Classic 5МТ, тип кузова - хетчбек, 2008 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1238 (одна тисяча двісті тридцять вісім) грн 18 коп сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі ) грн витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.09.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 )

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук