ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1254/19
Провадження №2/477/689/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.
за участі секретаря судових засідань Оселедченко Д.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Салтикова О.Є.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1

про поновлення на квартирному обліку для поліпшення житлових умов,

ВСТАНОВИВ:
23 травня 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом у якому просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 з 08 лютого 2019 року за тим же номером у списку.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що він в період з 2014 року по 31 березня 2018 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника автомобільної служби технічної частини управління, у військовому звані «майор» та звільнений у запас за наказом Командувача Повітряних Сил України від 10 лютого 2018 року №64. Загальна вислуга його років у Збройних Силах України складає 23 роки. З 2010 року він перебував на квартирному обліку. Однак, 08 лютого 2019 року, згідно протоколу №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , його та членів його сім`ї знято з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 . Уважає зазначене рішення незаконним і таким, що порушує його конституційне право у встановлений законодавством спосіб на отримання квартири або грошової компенсації для придбання житла з метою вирішення свого житлового питання, яке гарантоване йому державою, як колишньому військовослужбовцю, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 03 червня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.
20 червня 2019 року від відповідача військової частини (далі ВЧ) НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Відзив умотивований тим, що позивач не належить до переліку осіб, стосовно яких діють положення частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому Протокол №3 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 лютого 2019 року повністю відповідає чинному законодавству, а зняття позивача з квартирного обліку є правомірним.
Ухвалою суду від 25 червня 2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, витребувано від відповідача копію обліково-житлової справи ОСОБА_2 .
У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Представник позивача адвокат Махмутов О.А. в судовому засіданні у вступному слові позовну заяву підтримав з підстав викладених в ній та просив її задовольнити.
Суду пояснив, що відповідач неправомірно зняв позивача з квартирного обліку, порушуючи його конституційні права. Вказав, що обставини, які викладені у відзиві є фактом невірного трактування вимог чинного законодавства.
Представник відповідача ВЧ НОМЕР_1 Салтиков О.Є. в судовому засіданні у вступному слові просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Підтримав обставини, які викладені у відзиві на позовну заяву, зауваживши, що позивач не належить до кола осіб, стосовно яких діють положення частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення, складання повного рішення судом відкладено до 13 вересня 2019 року.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши докази по справі в їх сукупності суд встановив наступне.
Згідно витягу з послужного списку на майора ОСОБА_2 , позивач проходив військову службу в Збройних Силах України з 21 липня 1995 року, з них у ВЧ НОМЕР_2 з жовтня 2010 року на посаді начальника автомобільної служби технічної частини управління (а.с.57-58).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31 березня 2018 року №75 позивача було звільнено з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «д» (через сімейні обставини: наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років) та виключено із списків особового складу частини (а.с.10-11).
Загальна вислуга років у Збройних силах України позивача становить 23 роки.
Перебуваючи на військовій службі в Збройних Силах України позивач ОСОБА_2 з 06 лютого 2009 року по 18 січня 2011 року перебував на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов при ВЧ НОМЕР_3 , та знятий з обліку в зв`язку зі зміною місця служби (а.с.54, 55).
Згідно витягу з протоколу №7 засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 09 липня 2012 року ОСОБА_2 поставлений в загальну чергу та першочергову чергу на поліпшення житлових умов з 06 лютого 2009 року зі складом сім`ї 5 осіб (а.с.568).
У зв`язку зі звільненням з військової служби в запас, згідно протоколу №3 засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 08 лютого 2019 року позивача ОСОБА_2 знято з обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов (а.с.8).
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло та захист від незаконного позбавлення житла.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі.
Положеннями частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Як убачається з обліково-житлової справи №65 ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , позивач за період служби у Збройних силах України та час перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався, грошової компенсації не отримував.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 40 ЖК України та пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, у випадках: припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.
Згідно частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:
а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Системний аналіз Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» дозволяє дійти висновку, що дія зазначеної вище правової норми не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас. При цьому, визначальним у даному випадку є саме звільнення в запас.
Таким чином, позивач належить до кола осіб, на яких розповсюджується дія частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Крім цього, аналогічні положення містяться у пункті 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних силах України, в редакції затвердженої наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року №20 (чинної на час постановлення позивача на облік), та в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081.
Відповідно до пункту 21 розділу 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що правових підстав для зняття позивача ОСОБА_2 з квартирного обліку ВЧ НОМЕР_2 не було, оскільки позивач належить до кола осіб, на яких розповсюджується дія частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Ураховуючи вищевикладене позов є обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, визначеними ЦК України.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ураховуючи положення статті 141 ЦПК України та приписи Закону України «Про судовий збір», судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Отже, на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню з відповідача ВЧ НОМЕР_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 258-260, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку для поліпшення житлових умов задовольнити повністю.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 з 08 лютого 2019 року за тим же номером у списку.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 07913732 на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податку НОМЕР_4 , судовий збір у справі в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.
У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повне найменування сторін:
позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податку НОМЕР_5 ;
відповідач військова частина НОМЕР_1 , с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 07913732.
Повне рішення складено 13 вересня 2019 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО