УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2019 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Литвиненко Н.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними прибудовами №30 по провулку Солдатському в м. Маріуполя Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 23 липня 2011 року. З матеріалів справи встановлено, що оціночна (ринкова) вартість будинку складає 87813,00 грн.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про звільнення її від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначила, що вона є непрацюючим пенсіонером та ветераном праці, ніде не працює. Кошти, які вона отримує вистачає лише для сплати комінальних послуг та забезпечення мінімального харчування. Сума судового збору, яку їй необхідно сплатити, дуже велика, тому вона фактично позбавлена можливості захистити свої права шляхом звернення до суду, адже в разі сплати судового збору вона не зможе оплатити комунальні послуги та залишиться без ліків. На підтвердження викладених обставин надано довідку про розмір пенсії за віком за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року в розмірі 2441,79 грн. 82 коп. щомісяця, в загальній сумі 14650,74 грн.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2018 року становить 1762 грн.

Один відсоток ціни даного позову складає 878,13 грн.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland" від 26 липня 2005 року, пункти 63 - 64).

У постанові Верховного суду від 04.07.2018 №686/114/16-ц зазначено, що положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Враховуючи те, що розмір судового збору в сумі 878 грн. 13 коп. не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки за попередній календарний рік, що становить 1465 грн. 08 коп. (2441,79*12*5%), те, що нею не подано інших доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, суддя приходить до висновку, що у задоволенні її клопотання про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Дана позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.177 ЦПК України, оскільки до неї не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

За вказаних обставин провадження у справі не може бути відкритим, а тому ОСОБА_1 необхідно надати строк для усунення вказаного недоліку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 185, 259, 260 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом - залишити без руху, надавши позивачці для усунення недоліків строк десять днів з дня отримання ухвали, про що повідомити позивачку, надіславши їй копію ухвали та розяснити, що у випадку, якщо вимоги не будуть виконані до зазначеного строку, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4