Справа № 211/4880/18
Провадження № 2/211/334/19
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19 лютого 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_3, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких рішенням суду від 13.06.2018 р. стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку). На час перегляду справи в суді апеляційної інстанції їй не було відомо про дату слухання, тому вона не могла подати докази: документи на підтвердження статусу дитини-інваліда їх доньки ОСОБА_5, хворої на плоскостопість, сколіозну осанку, нейрофіброматоз 1 ст. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на доньку значно виріс, відповідач не розуміє, що дитина потребує додаткових витрат, витрат на лікування, тому оскільки стягуваний розмір аліментів не є достатнім для забезпечення утримання доньки ОСОБА_5, просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів до 1/4 частки доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, до повноліття.
Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 вимоги позову підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав, зазначених в позові і у відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав до суду відзив на позов відповідно до якого позов не визнав з наступних підстав. На сьогоднішній день через свій вік та стан здоровя він взагалі залишився без роботи та з 27.11.2018 р. зареєстрований як безробітній, жодного доходу він не має. Залишок коштів після сплати аліментів на двох дітей є незначним та йому вистачає лише на харчування та житло, хоча він також хворіє та потребує лікування, а у звязку з загостренням хронічної пояснично-кретової радікулопатією також потребує додаткового обстеження, однак не має коштів на його проведення. 03 січня 2019 р. йому проведено операцію на нозі та він перебуває на амбулаторному лікуванні, не може вільно пересуватись, лікування потребує додаткових коштів. Протягом останнього року позивач неодноразово зверталась до суду з позовом до нього про стягнення аліментів, однак нею не долучено всі судові рішення з цього приводу. Позивачем надано неправдиву інформацію щодо придбання ним нерухомості в Івано-Франківській області, наданий витяг сформовано за частковим співпадінням та не відповідає дійсності. Тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. (а.с. 33-34)
В обгрунтування відповіді на відзив позивачкою зазначено, що відповідач приховує від суду факт придбання квартири АДРЕСА_1 за її власні кошти, які відповідач привласнив та залишив її одну з дітьми. Те, що вказана квартира придбана на імя сестри відповідача, ОСОБА_6, останній також зобовязаний був повідомити суд. Той факт, що ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 склали договори оренди ще не свідчить про те, що ОСОБА_6 звітує перед Державною фіскальною службою про отримані прибутки від здачі в оренду квартири. Напогялає на тому, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 в м. Івано-Франківську.
Суд, вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 з 28 травня 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який рішенням Довгинцівського районного суду від 10 жовтня 2017 року між ними розірвано (а.с. 4 копія рішення).
Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6 копія свідоцтва про народження.), яка проживає з матірю (а.с. 8 копія довідки).
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 03 листопада 2017 року (а.с. 12 копія рішення).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2018 року рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 січня 2018 року змінено в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8, зменшивши цей розмір з 1/2 частини до 1/3 частини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-2 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року справа № 6-143цс13).

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на інвалідність доньки, що підтверджується медичним висновком № 148 від 28 грудня 2017 р., відповідно до якого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 є дитиною-інвалідом з діагнозом «множинна нейрофіброма» (а.с.5 копія висновку), що підтверджується також висновком ЛКК № 222 від 14.06.2018 р. (а.с.10 копія висновку) та посвідченням законного представника дитини-інваліда (а.с. 11 копія посвідчення).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, з моменту винесення судового рішення 13 червня 2018 року, що є обовязковою підставою для зміни розміру стягуваних аліментів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає необхідним розяснити позивачу, що згідно положень статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Зазначене не перешкоджає позивачу звернутися до суду з вимогами в порядку статті 185 СК України щодо стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, в задоволенні позову відмовлено, витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 лютого 2019 р.

Суддя Д.М.Ніколенко