ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Херсон

справа № 664/3152/18

провадження № 22-ц/819/1406/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Сіденка С.І. від 18 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільна фірма «Вектор-Плюс», Виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області, Олешківського міського голови Воронова Дмитра Миколайовича про визнання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та додаткових угод до нього недійсними,

встановив:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільна фірма «Вектор-Плюс», Виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області, Олешківського міського голови Воронова Дмитра Миколайовича, в якому, з урахуванням збільшених в процесі розгляду справи позовних вимог, просив визнати недійсними договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 59 від 18.10.2016 року і додаткові угоди до нього від 15.11.2016 року та від 01.02.2018 року, укладені ТОВ «Багатопрофільна фірма «Вектор-Плюс» із співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та підписані від їх імені Олешківським міським головою Вороновим Д.М .

Ухвалою суду від 18 липня 2019 року провадження у справі закрито на підставі частини 1 статті 255 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду щодо юрисдикції даного спору, зважаючи на його приватноправовий характер та правову природу оспорюваного договору, не відповідають обставинам справи та зроблені без урахування висновків Верховного Суду щодо підсудності справ у подібних до спірних правовідносинах та непоширення на них юрисдикції адміністративних судів.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Олешківської міської ради Херсонської області її доводи не визнав, висновок суду щодо юрисдикції спору вважає правильним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що оспорюваний позивачем договір за своєю правовою природою та суб`єктним складом є адміністративним договором, а тому спір, що виник з приводу його укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинним відповідно до пункту 4 частини першої статті 19 КАС України підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого права як власника квартири АДРЕСА_1 , порушеного, на його думку, укладеним 18.10.2016 року між ТОВ «Багатопрофільна фірма «Вектор-плюс» та співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , від імені яких діяв Олешківський міський голова Воронов Д.М. , договором №59 «про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що зазначений договір є недійсним з тих підстав, що він укладений з порушенням норм чинного законодавства та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, зазначає: умови договору не відповідають умовам затвердженого Кабінетом Міністрів України типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком; договір укладений виконавчим комітетом Олешківської міської ради від імені співвласників багатоквартирного будинку при відсутності на те передбачених законом повноважень та щодо неіснуючого багатоквартирного будинку; договір містить перелік послуг, які юридично та фактично не можуть бути надані співвласникам багатоквартирного будинку через відсутність належно оформлених документів на прибудинкову територію та відсутність систем диспетчеризації.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства та відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України підлягає застосуванню судами при розгляді справ, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах, що виникають з приводу укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Статтею 4 КАС України визначено терміни «публічно-правовий спір» та «адміністративний договір».

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 наведеної норми права публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Адміністративний договір - це спільний правовий акт суб`єктів владних повноважень або правовий акт за участю суб`єкта владних повноважень та іншої особи, що ґрунтується на їх волеузгодженні, має форму договору, угоди, протоколу, меморандуму тощо, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі закону:

а) для розмежування компетенції чи визначення порядку взаємодії між суб`єктами владних повноважень;

б) для делегування публічно-владних управлінських функцій;

в) для перерозподілу або об`єднання бюджетних коштів у випадках, визначених законом;

г) замість видання індивідуального акта;

ґ) для врегулювання питань надання адміністративних послуг (пункт 16 частини 1 статті 4 КАС України).

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосуються цих відносин, коли один з його учасників-суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Слід зазначити, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Наведені висновки щодо застосування норм процесуального права при розмежуванні цивільної та адміністративної юрисдикції викладені, зокрема, у постанові Великої Палата Верховного Суду від 12 грудня 2018 року, справа №644/7422/16-ц, та відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У даній справі предметом спору є дійсність договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлово-комунальних послуг та за своїм визначенням є результатом господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору (статті 1, 5 Закону).

Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будником визначає права та обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі і позивача, як замовників послуги та Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільна фірма «Вектор-Плюс» як управителя щодо управління багатоквартирним будинком та об`єктами благоустрою, що розташовані на прибудинковій території для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень.

Орган місцевого самоврядування чи будь-який інший орган, що здійснює публічно-владні і управлінські функції не є стороною даного договору. Цей договір не визначає права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері, не стосується інтересів публічно-правового характеру та відносин влади і підпорядкування, а, отже - не є адміністративним договором.

Виконавчий комітет Олешківської міської ради та Олешківський міський голова Воронов Д.М., діючи від імені співвласників багатоквартирного будинку на підставі закону, здійснювали у спірних відносинах представництво. Для зазначених осіб цей правочин не створив жодних прав та обов`язків, в той час, як метою пред`явлення ОСОБА_1 позову про визнання договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком недійсним є саме захист житлових прав та прав власника на отримання передбаченої договором послуги.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що спір, який виник між сторонами у справі, належить розглядати за правилами цивільного, а не адміністративного судочинства.

Таким чином ухвала суду як помилково постановлена підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, як це передбачено пунктом четвертим частини 1 статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 379 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 18 липня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова