Справа №489/5551/18
Провадження №2/489/180/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14 лютого 2019 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум'янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Животовою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
Позивач просить визнати за нею право власності на 31/100 частку земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо встановити склад спадкового майна - відсутністю ідеальної частки у праві спільної власності на земельну ділянку, що не дозволяє оформити спадкові права.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
69/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору дарування № 1-1355 від 28.09.2000 року, посвідченого державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в ММБТІ 05.06.2001 року.
Вказане підтверджується довідкою з комунального підприємства Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 18.10.2017 року за № 1-1316.
Відповідно до рішення Миколаївської міської ради № 16/44 від 19.04.2012 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 483 кв. м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Відповідно до ст. 377 ЦК України (в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Відповідно до ст.. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
13 серпня 2012 року ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку площею 0,0483 га у межах згідно з планом (у разі виникнення права спільної власності на земельну ділянку до акта додається список співвласників), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с 17).
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_7, свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 (а.с.12).
16 жовтня 1987 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «ОСОБА_3», свідченням чого є свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с. 12).
15 жовтня 1997 року ОСОБА_4 складено заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Юрловою Т.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2425, яким заповідав належний йому на праві власності житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 дочці ОСОБА_3.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 9).
Після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина на 31/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та на 31/100 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
28 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2017 року за № 496/02-31 року, винесеною приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В., відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв'язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, оскільки у Державному акті право власності на землі наявний додаток із списком співвласників, в якому зазначено два власника, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тобто земельна ділянка була переведена у спільну сумісну власність.
24 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та 31/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 29/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.
Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до рішення Миколаївської міської ради № 16/44 від 19.04.2012 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 483 кв. м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 21).
Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.
Згідно ст.. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Позивач, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи 29/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 31/100 частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,0483 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.
Суддя Ленінського районного
суду міста Миколаєва Н.О. Рум'янцева
Повний текст судового рішення складено «14» лютого 2019 року.