Справа № 562/1918/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2019 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Дацишиній Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Здолбунів справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ»КБ»Приватбанк» , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню - ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в травні 2018 року мені стало відомо від державного виконавця Здолбунівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Струк Р.М. про те, що 11.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис № 861 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 22361 грн. 40 коп., які є його боргом за Кредитним договором № ROZ0AK10560536 від 09.11.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк».

В Кредитному договорі № ROZ0AK10560536 від 09.11.2006 р. вказано, що Банк зобов'язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 09.11.2006 р. по 08.11.2011 р. включно. Отже право вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про повернення останньої частини кредиту виникло 09.11.2011 року. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тому позивач вважає, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», адже з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Крім того, позивач вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» 02.09.2010 року звертався до Здолбунівського районного суду з позовом до нього про дострокове стягнення кредиту за вищевказаним кредитним договором та рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 січня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість 23948,38 грн. Тому вважає, що відповідач не мав права повторно стягувати заборгованість за цим договором у безспірному порядку за виконавчим написом нотаріуса.

Сторони у справі подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» подав суд письмові пояснення, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вважає, що виконавчий напис виданий нотаріусом відповідно до вимог закону, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не припиняє нарахування відсотків та штрафних санкцій відповідно до умов договору.

Відповідач приватний нотаріус Бондар І.М. подала відзив, у якому зазначила, що позовна заява задоволенню не підлягає. Вважає, що той факт, що заборгованість не є безспірною, а також вчинення виконавчого напису поза межами строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідач зазначила, що в кредитному договорі не передбачений строк його дії, тому кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, а боржник повинен виконати свій обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги. Крім того, вважає, що цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис має покладатися не на нотаріуса, а на особу, яка за ним звернулася.

Дослідивши подані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 09.11.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № ROZ0AK10560536. Згідно п. 1.1 цього договору Банк зобов'язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 09.11.2006 р. по 08.11.2011 р. включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 34585,00 гривень (тридцять чотири тисячі п'ятсот вісімдесят п'ять грн. 00 коп.) (далі - «Кредит») на наступні цілі: купівля автомобіля, а також у розмірі 12623,53 гривень на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з «21» по «25» число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 895,04 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

02.09.2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» подав до Здолбунівського районного суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 31509,42 грн. за кредитним договором № ROZ0AK10560536 від 09.11.2006 року. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість 23948 грн. 38 коп., з них:

сальдо поточної заборгованості - 12492 грн. 35 коп.,

сальдо простроченої заборгованості - 8031 грн. 37 коп.,

заборгованість по процентах - 2564 грн. 87 коп.,

заборгованість по пені - 520 грн. 85 коп.,

заборгованість з комісії - 338 грн. 94 коп.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21 січня 2013 року.

11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною видано виконавчий напис № 861, зареєстрований в реєстрі № 8716, про стягнення грошових коштів у сумі 22361 грн. 40 коп. з гр. ОСОБА_1, які є його боргом за Кредитним договором № ROZ0AK10560536 від 09.11.2006 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк». Вказана сума складається з:

- залишку заборгованості за кредитом - 8357,30 грн.;

- залишку заборгованості за відсотками - 2237,61 грн.;

- комісії - 532,62 грн.;

- пені - 7311,90 грн.;

- штрафу - 921,97 грн.;

- витрат, пов'язаних із вчиненням виконавчого напису - 3000 грн.

Строк, за який провадиться стягнення, - десять років сім місяців одинадцять днів, а саме з 09.11.2006 року по 20.06.2017 року.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже відповідно до п. 1.1. кредитного договору право вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про повернення кредиту мало виникнути 09.11.2011 року.

Згідно п. 2.3.3. кредитного договору у разі порушення Позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного Договору, Банк має право зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

Отже згідно п. 2.3.3. кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України право вимоги виникло 02.09.2010 року, коли ПАТ КБ «Приватбанк» подав до Здолбунівського районного суду позовну заяву про дострокове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин суд вважає, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» не мав права вчиняти виконавчий напис № 861 від 11.09.2017 року, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Крім того, суд вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувшись до приватного нотаріуса Бондар І.М. про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 09.11.2006 року по 20.06.2017 року, діяв недобросовісно, оскільки не повідомив, що рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 січня 2013 року з позивача вже було достроково стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 11 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі № 8716, вчинений з порушенням вимог закону, у зв'язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 сплачено 704,80 гривень судового збору за подання позову та 352,40 гривень судового збору за подання заяви про забезпечення позову, які підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України , суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ»КБ»Приватбанк», приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михалівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Виконавчий напис виданий 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №8716, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя