12 лютого 2019 року Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 грудня 2017 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_2, в м. Одеса, на перехресті вулиць Рішельєвська - Базарна, виїхав на перехрестя, на якому був затор, чим спричинив перешкоду для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.
Крім того, позивач звернувся до страховика відповідача ПрАТ «СК «Здорово» про виплату страхового відшкодування, однак виплата здійснена не була.
Згідно з ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року вказаний позов було залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору. 16 липня 2018 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків та надав квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою від 21.08.2018 року позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та відкрито провадження з призначенням справи до слухання в порядку спрощеного позовного провадження.
В подальшому до суду не надходило заяви відповідача із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, слухати справу за його відсутності та у разі неявки відповідача надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, у зв'язку з відсутністю місця реєстрації викликався в судове засідання шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Суд встановив, що 22 грудня 2017 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Toyota Avensis», номерний знак НОМЕР_2, в м. Одеса, на перехресті вулиць Рішельєвська - Базарна, виїхав на перехрестя, на якому був затор, чим спричинив перешкоду для руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, на момент дорожньо-транспортної пригоди був позивач по справі.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
На момент вчинення ДТП, зі слів позивача, відповідальність за завдання шкоди автомобілем відповідача була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого страховою компанією ПрАТ «СК «Здорово».
26.10.2017 року спеціалістом ПрАТ «СК «Здорово» було складено акт огляду транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, яким зафіксовано пошкодження, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 22.12.2017 року.
Однак, страховою компанією ПрАТ «СК «Здорово» не було здійснено виплату страхового відшкодування.
Позивач зазначив, що з 01 лютого 2018 року ПрАТ «СК «Здорово» позбавлена членства в МТСБУ та припинила виплати по виданим страховим полісам, тому на підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України просив стягнути завдані збитки з відповідача.
Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Зі слів позивача вбачається, що відповідач уклав договір обов'язкового страхування своєї цивільної-страхової відповідальності з ПрАТ «СК «Здорово», що його поліс був чинним на момент ДТП, а відтак відповідно до полісу про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами має право на відшкодування його відповідальності перед позивачем страховою компанією, а позивач має право на отримання від відповідача різниці суми, яка не відшкодовується відповідно до полісу.
Однак, доказів укладення відповідного договору страхування позивач суду не надав, як і доказів звернення до страхової компанії відповідача. В справі наявний лише Акт огляду транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Lancer», державний номер НОМЕР_1, яким зафіксовано пошкодження, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 22.12.2017 року, складений 26.10.2017 року спеціалістом ПрАТ «СК «Здорово», з чого суд може дійти висновку, що цивільно-правова відповідальність відповідача все ж таки була застрахована.
Та обставина, що ПрАТ «СК «Здорово» з 01 лютого 2018 року позбавлено права укладати договори обов'язкового страхування та втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України, не може бути підставою для звільнення страховика від свого обов'язку виплатити страхове відшкодування, а також не позбавляло позивача можливості пред'явити відповідні позовні вимоги до страховика, який у встановленому законом порядку не ліквідований.
Враховуючи викладене, суд вважає, що обов'язок по виплаті страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності, визначеному сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повинен виконати страховик, однак позивач таких позовних вимог при розгляді даного спору не заявляв.
Також необхідно враховувати, що загальновідомим є факт, що МТСБУ до 30 квітня 2018 року приймало документи за зобов'язаннями ПрАТ «СК «Здорово» та здійснювало відповідні виплати.
Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих
відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її
заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Тобто, у випадку, якщо власник не застрахував цивільно-правову відповідальність, шкода відшкодовується МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. В такому випадку відповідачем у справі повинно виступати МТСБУ.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст. ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд звертає увагу на той факт, що позивачем належно не доведено всі обставини, зазначені ним у якості обґрунтування позовних вимог, а саме: чи була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, чи звертався позивач до МТСБУ з метою з'ясування вказаного питання, чи звертався позивач до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, в чому полягає моральна шкода, заподіяна позивачу. Натомість позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем не було належним чином доведено та обґрунтовано обставини викладені в позовній заяві, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 264, 265, 268, 280-283, 288 289, 354 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Суддя Л.С. Єршова