Справа № 464/4439/19
пр.№ 2/464/1538/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2019 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Борачка М.В.,

секретар судового засідання Гаврилишин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №464/4439/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти з реєстраційного обліку в даній квартирі.

В обґрунтування позову покликається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Крім неї, у квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та відповідач. На протязі тривалого часу, відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Його речей у житлі не має. Позивач несе особисто всі витрати по утриманню квартири. Відповідач протягом тривалого часу не приходить до позивача, його місце проживання їй невідоме. Відтак просить позов задоволити.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 16.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, подала заяву, в якій просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 на підставі ст. 391 ЦК України та ст.ст.71, 72 ЖК Української РСР. Крім того, просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, щодо заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно із ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджено свідоцтвом про право власності на квартиру від 09.12.1996 (а.с.4).

У цій квартирі окрім позивача, зареєстровані також ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , що підтверджено довідкою про склад сім`ї №205 від 15.08.2019 виданої ОСББ «Стрийська 91» (а.с.12).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно із ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

В силу положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає у спірній квартирі більше шести місяців, що підтверджено актами комісії ОСББ «Стрийська 91» від 22.04.2019, 20.03.2019, 20.02.2019, 20.01.2019, 16.12.2018, 25.05.2019 (а.с.6, 7, 8, 9, 10, 11).

Жодних поважних причин відсутності ОСОБА_2 , за вказаною адресою суд не встановив, а відтак приходить до переконання, що такий не проживає у квартирі без поважних причин понад встановлені строки.

Із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном.

Таким чином, беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов до переконання, що відповідач добровільно залишив спірну квартиру, без поважних причин не проживає у вказаній квартирі понад встановлений строк збереження права користування такою, будь-яких інших домовленостей з цього питання між сторонами не встановлено. Тому, суд прийшов до висновку, що відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Разом з тим, позов в частині зняття з реєстрації відповідача у спірній квартирі не підлягає задоволенню, оскільки ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Тобто, саме по собі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації даної особи.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.7, 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 768,40 грн витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий Борачок М.В.