Справа № 657/28/19

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2019 року Каланчацький районний суд Херсонської області
у складі головуючого судді Скригун В.В.,
за участю секретаря Попової Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом,
Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Мотивуючи свої вимоги, представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла спадкодавець ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом про смерть № 6, складеним 27 серпня 2013 року виконавчим комітетом Привільської сільської ради Каланчацького району Херсонської області. На час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_5 , проживала в АДРЕСА_1 . За вказаною адресою разом зі спадкодавцем на протязі більше ніж п`яти років, а саме: з 2007 року по час відкриття спадщини, а саме: по 2013 рік проживала позивач ОСОБА_1 та вела зі спадкодавцем спільне господарства і доглядала її. Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, яка складалася з земельних ділянок, які були успадковані відповідачами у справі, та житлового будинку, який залишився не успадкованим. Позивач ОСОБА_1 , як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщин, та особа, яка в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину, не може належним чином оформити спадкове майно в зв`язку з недоведеністю факту сумісного проживання. За таких обставин єдиним ефективним способом захисту її прав є звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 11 січня 2019 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 18 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, заявлених в позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.
Частиною 4 ст. 206 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Як вбачаються з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла спадкодавець ОСОБА_5 , що підтверджується актовим записом про смерть № 6, складеним 27 серпня 2013 року виконавчим комітетом Привільської сільської ради Каланчацького району Херсонської області.
На підставі свідоцтва про право власності від 24 листопада 2008 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належав житловий будинок в АДРЕСА_1 .
За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно довідки Каланчацької державної нотаріальної контори № 339/01-16 від 29 травня 2019 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 Каланчацькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 23/2014, згідно якої прийняли спадщину по заповіту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та отримали 04 квітня 2017 року свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки.
Таким чином, з вказаної довідки вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частково успадкували спадщину після смерті ОСОБА_5 , в частині земельних ділянок, а спадщина в частині належного спадкодавцю житлового будинку, залишилася не успадкованою.
Згідно ст. 1264 ЦК України спадкоємцями четвертої черги є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності у порядку спадкування, оскільки, як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщин, та особа, яка в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину, не може належним чином оформити спадкове майно.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є кумою спадкодавця ОСОБА_5 , та може підтвердити ту обставину, що позивач ОСОБА_7 проживала зі спадкодавцем однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , більше п`яти років до часу смерті останньої. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, позивач доглядала спадкодавця та здійснила її поховання.
Згідно довідки Привільської сільської ради Каланчацького району Херсонської області, яка міститься в матеріалах справи, позивач ОСОБА_1 , дійсно здійснила поховання ОСОБА_5 .
У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Таким чином, аналізуючи вимоги законодавства, можна дійти висновку про те, що добровільний догляд за особою похилого віку та спільне проживання з нею є однією з підстав для визнання їх такими, що проживали однією сім`єю.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Відповідно до роз`яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи ту, обставину, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що ОСОБА_1 проживала проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що позов в частині встановлення факту проживання однією сім`єю, є доведеним та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В ході розгляду справи, судом було встановлено, що позивач ОСОБА_8 на час відкриття спадщини проживала з ОСОБА_5 , тому вона в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається особою, що прийняла спадщину. Однак, не зважаючи на дані обставини вона належним чином не може оформити свої спадкові права.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного нотаріуса Каланчацької державної нотаріальної контори від 28 вересня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 позивачу відмовлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що єдиним ефективним стосом захисту прав позивача, як спадкоємця, є звернення до суду з даним позовом.
Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 , як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщин, та особа, яка в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали позов, а отже і визнали те, що позивач проживала за спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, що в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦК України є обставинами, що не потребують доказуванню.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 1217, 1220, 1223, 1258, 1264 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше, як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом, задовольнити
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Скригун В. В.