Справа № 303/7187/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 вересня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Розмана Сергія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року (у складі судді Курах Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у листопаді 2018 р.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 р., із 30 % від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26 травня 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з набранням законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позовних вимог указала, що відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 р. відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини в розмірі 30% від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26 травня 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

На цей час розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки дитина підросла, а тому збільшилися витрати на її утримання, виховання, навчання і проживання.

Відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, тобто має змогу сплачувати аліменти на утримання сина.

У 2018 р. змінився мінімальний прожитковий мінімуму для дитини відповідного віку. Також змінився мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відтак вважає свої вимоги обґрунтованими.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Адвокат Розман С.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів із огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням;

-із часу присудження аліментів витрати на утримання дитини зросли, відповідач є молодою особою працездатного віку, а також зважаючи на встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд був зобов`язаний задовольнити позовні вимоги;

-справа не є малозначною, розглядалася у загальному позовному провадженні, відтак суд не мав права допускати до участі в справі батьків відповідача по довіреності, оскільки вони не є адвокатами.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ракущинець А.А. в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, і безпідставності та необґрунтованості доводів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення скасуванню із задоволенням позовних вимог частково з таких мотивів.

Суд виходив із того, що збільшити розмір аліментів не дозволяє матеріальне становище та стан здоров`я відповідача. У матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем інших доходів (прибутків). Позивачем не доведено фактичну спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж установлений рішенням суду.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки такий не відповідає фактичним обставинам справи та прийнятий із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 р. шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 30% від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 26 травня 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-11).

Із довідки про доходи № від 22.12.2018 р. видно, відповідач працює у Закарпатському інституті післядипломної педагогічної освіти на посаді старшого лаборанта. Розмір доходу за період із січня 2017 р. по грудень 2017 р. усього склав 43 939,39 грн. (а.с.31); розмір доходу в період із січня 2016 р. по грудень 2016 р. усього склав 26 162,53 грн. (а.с.32); розмір доходу в період із січня 2018 р. по листопад 2018 р. усього склав 47 040,25 грн. (а.с.33); розмір доходу в період із січня 2019 р. по березень 2019 р. усього склав 11 675,42 грн. (а.с.119).

У матеріалах справи містяться звіти про здійснені відрахування та виплати відносно ОСОБА_2 за постановою від 23 грудня 2015 р. по виконавчому провадженню №49536241 (а.с.34-39). Також у матеріалах справи міститься довідка №626 від 21.12.2018 р. про період непрацездатності та перебування у відпустці без збереження заробітної плати в 2016-2018 рр. (а.с.41).

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Така правова позиція була висловлена в постанові Верховного Суду касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, посилаючись на недостатність розміру стягуваних аліментів, які були визначенні рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 листопада 2015 р., оскільки у зв`язку з тим, що дитина підросла, збільшилися витрати на її утримання, виховання і навчання. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі.

Таким чином, відмова у задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів через те, що збільшити розмір аліментів не дозволяє матеріальне становище та стан здоров`я відповідача, і те, що позивачем не доведено фактичну спроможність відповідача сплачувати аліменти в розмірі більшому ніж встановлений рішенням суду, не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Суд першої інстанції не з`ясував наявність або відсутність обставин зміни способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду, на які посилалась позивач у позовній заяві, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення цим вимогам не відповідає.

Із огляду на матеріали справи та обсяг письмових доказів наданих сторонами, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дитини, та те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем і остання апріорі несе більші витрати на утримання дитини, суд вважає можливими позовні вимоги задовольнити частково, змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції належить скасувати як суперечне положенням ст. 263 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючисьп.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Розмана Сергія Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 квітня 2019 року скасувати.

3.Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

3.1.Змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 , визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.11.2015 р. (справа №308/5968/15-ц) на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із 30% заробітку (доходу) щомісяця на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

4.У решті вимог відмовити.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6.Повне судове рішення складено 20 вересня 2019 р.

Судді: