Справа № 202/2018/19
Провадження № 2/202/1400/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

12 вересня 2019 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Марченко Н.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення змісту правочинів, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом, в якому просять розтлумачити пункти договору позики №001 від 10.04.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та пункт договору поруки № 002 від 10.04.2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам 4 статті 177 ЦПК України, а саме ненадання документу, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачам був встановлений строк для сплати судового збору в загальному розмірі 1536 грн. 80 коп., а саме 768 грн. 40 коп. за кожну вимогу, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху та встановлюючи позивачам строк для сплати судового збору, суд виходив з того, що згідно з пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлений з 01 січня 2019 року в розмірі 1921,00 грн.

При цьому позивачі не є такими, що звільнені від сплати судового збору, оскільки пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», на який вони посилаються в своєму позові, передбачено, що від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних із порушенням їхніх прав.

У той час як предметом позову є тлумачення пунктів договорів позики та поруки, укладених позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно з ОСОБА_3 .

Отже, даний спір не є таким, що пов`язаний із порушенням прав позивачів як учасників бойових дій, а тому вони зобов`язані сплатити судовий збір на загальних підставах.

Копія ухвали про залишення позову без руху тричі направлялася на адреси позивачів, зазначені ними у позовній заяві. Крім того, дана ухвала була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, копія зазначеної ухвали була вручена безпосередньо відповідачу ОСОБА_2 11 липня 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 копію ухвали від 1 квітня 2019 року не отримав. Поштові відправлення з копією ухвали, надіслані судом на адресу відповідача ОСОБА_1 , повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Тобто позивач ОСОБА_1 не отримує судові повідомлення, не цікавиться рухом його позовної заяви в суді.

В той час як Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьова проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , використовуючи свої процесуальні права на власний розсуд, протягом тривалого часу не вживає заходів щодо отримання та виконання ухвали суду від 1 квітня 2019 року.

Станом на 12 вересня 2019 року ухвала від 1 квітня 2019 року позивачами не виконана, докази сплати судового збору суду не надані, клопотань про продовження строку для сплати судового збору, відстрочення або розстрочення судового збору чи звільнення від сплати судового збору з підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір", від них не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачі не виконали вимоги частини 4 статті 177 ЦПК України, судовий збір відповідно до ухвали суду від 1 квітня 2019 року не сплатили, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачам.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення змісту правочинів визнати неподаною та повернути позивачам.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестають існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Ю. Марченко