Ухвала

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 135/1159/18

провадження № 61-1577ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року у складі судді: Патраманського І .О., та постанову Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Денишенко Т. О., Голоти Л. О., у справі за скаргою ОСОБА_4 на постанову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука Сергія Ігоровича про поновлення вчинення виконавчих дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся зі скаргою, в якій просив: визнати неправомірною та скасувати постанову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С. І. про поновлення вчинення виконавчих дій від 14 серпня 2018 року у виконавчому провадженні № 34351262; зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С. І. усунути порушення шляхом передачі виконавчого провадження за підвідомчістю; зупинити стягнення на підставі виконавчого листа № 211/447/12, виданого 01 червня 2012 року Ладижинським міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 кошти в розмірі 1 543 878,77 грн.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження № 37234147, до складу якого входить виконавче провадження № 34351262 з виконання виконавчого листа № 211/447/12, виданого 01 червня 2012 року Ладижинським міським судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 коштів у розмірі 1 543 878,77 грн. ОСОБА_4 17 серпня 2018 року отримано постанову державного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій від 14 серпня 2018 року. Оскільки у зведеному виконавчому провадженні, що знаходиться на виконанні, відсутні виконавчі листи на суму, яка дає право відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області здійснювати виконавче провадження, державний виконавець зобов'язаний передати виконавче провадження за місцем проживання боржника та знаходження його нерухомого чи рухомого майна. Вважав всі виконавчі дії та прийняті державним виконавцем рішення у виконавчому провадженні № 34351262 з 01 серпня 2017 року неправомірними.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що дії державного виконавця здійснені з дотриманням вимог закону. Підставою зупинення виконавчого провадження стала ухвала Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року, якою було зупинено продаж арештованого майна. Зважаючи на те, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 05 березня 2018 року, яке набрало законної сили, зазначена заборона була знята, з урахуванням положень статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний був поновити вчинення виконавчих дій, про що виніс відповідну постанову.

При цьому апеляційний суд відхилив посилання скаржника щодо незаконності дій державного виконавця, зумовлених неможливістю здійснення відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області виконавчого провадження та їх обов'язку передати виконавче провадження за місцем проживання боржника і знаходження його нерухомого чи рухомого майна, оскільки бездіяльність щодо не передачі матеріалів виконавчого провадження не є предметом поданої скарги.

16 січня 2019 року ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року. ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди не звернули уваги на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду, щодо презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, оскільки державний виконавець передав на реалізацію майно, що є спільним майном подружжя. Висновки суду апеляційної інстанції щодо безпідставності скарги на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в частині не передачі матеріалів виконавчого провадження, оскільки це не було предметом поданої скарги, не відповідають дійсності. У пункті 2 скарги ОСОБА_4 просив зобов'язати усунути порушення шляхом передачі виконавчого провадження за підвідомчістю, на що апеляційний суд не звернув уваги.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що підставою зупинення виконавчого провадження стала ухвала Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 квітня 2016 року, якою було зупинено продаж арештованого майна. Зважаючи на те, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 05 березня 2018 року, яке набрало законної сили, зазначена заборона була знята.

Відповідно до частини п'ятої статті 35 Закону України Про виконавче провадження» після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Встановивши, що дії державного виконавця здійснені з дотриманням вимог закону, суди обґрунтовано відмовили в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука С. І. про поновлення вчинення виконавчих дій не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 жовтня 2018 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на постанову начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Калинчука Сергія Ігоровича про поновлення вчинення виконавчих дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель