Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 642/5533/15-ц

провадження № 61-13458св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А, Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В.

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року у складі судді Шрамко Л. Л. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2016 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 554,25 грн та судові витрати у розмірі 315,54 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Всупереч умовам договору відповідач зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 31 554,25 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 20 787,81 грн; за процентами за користування кредитом 8 687,67 грн.; за пенею та комісією - 100,00 грн; а також штрафи: штраф у фіксованій частині - 500,00 грн.; штраф у процентній складовій - 1 478,77 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31 травня 2010 року у сумі 31 554,25 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 315,54 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої підтверджений відповідним розрахунком та не спростований боржником.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції законна та обґрунтована, а підстав для її скасування з доводів апеляційної скарги не вбачається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у квітні 2016 року, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної оцінки доказам у справі, не взяли до уваги додаткові письмові пояснення щодо розрахунку заборгованості за кредитом починаючи з 31 травня 2015 року, не враховано збільшення в односторонньому порядку розміру кредитного ліміту, що суттєво збільшило заборгованість, не перевірили доводи скаржника щодо початку виникнення заборгованості, а також не дослідили інформацію щодо користування карткою ОСОБА_1

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд встановив, що 31 травня 2010 року між сторонами укладений договір кредиту б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договірні правовідносини між сторонами детально регламентовані Умовами та Правилами надання банківських послуг, затверджених наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06 березня 2010 року № СП-2010-256.

Договір між сторонами становлять особисто складена та підписана відповідачем - позичальником анкета-заява від 31 травня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, разом з вказаними Умовами і Правилами, про що зазначено у анкеті-заяві відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка їм особисто заповнена та підписана.

У анкеті-заяві відповідач своїм підписом підтвердив, що 31 травня 2010 року він отримав платіжну картку-кредитку.

На підтвердження укладення договору відповідач отримав кредитну картку VISA GOLD, MC/EC Gold, за типом кредитної лінії - відновлювальна, зі строком дії до квітня 2017 року.

Згідно з пунктами 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4. вказаних Умов та Правил клієнт дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і банк має право в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картрахунки і видає клієнту карти, їх вид і строк дії визначається в заяві і в пам`ятці клієнта, підписанням якої банк і клієнт укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана у заяві.

27 липня 2011 року відповідачем особисто підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки VISA GOLD, MC/EC Gold, за типом кредитної лінії - відновлювальна.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указаного на ній, а пунктом 2.1.1.2.12 регламентований порядок пролонгації картки на новий строк по закінченню строку дії.

Відповідно до умов договору між сторонами відповідачу поступово збільшувався кредитний ліміт з 3 000,00 грн 19 липня 2011 року до 17 000,00 грн 01 лютого 2014 року.

Умовами договору передбачений обов`язок позичальника щомісяця вносити платежі у розмірі 7 % від суми заборгованості, сплату комісійних та штрафів.

Відповідно до умов договору сторони установили строк дії договору та строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6.Умов та Правил при порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбаченими цим Договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач користувався кредитними коштами, погашав кредит та проценти, тому станом на 27 серпня 2014 року він не мав заборгованості за кредитом.

З 29 серпня 2014 року у відповідача утворилась заборгованість за погашення кредиту, а з 20 грудня 2014 року виникла заборгованість за погашення процентів. Указані суми він продовжував нерегулярно частково погашати, та 05 березня 2015 року внесено останній платіж за вказаний період.

Станом на 31 березня 2015 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 31 554,25 грн, яка становить: заборгованість за кредитом у розмірі 20 787,81 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 8 687,67 грн; за пенею та комісією - 100,00 грн; а також штрафи: у фіксованій частині - 500,00 грн, у процентній складовій - 1 478,77 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 2.1.1.12.11 Умов та правил банківських послуг передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеної банком долі у випадку невиконання боржником своїх боргових або інших зобов`язань за цим кредитом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зі справи вбачається, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх боргових обов`язків станом на 31 березня 2015 року у нього перед банком виникла заборгованість в розмірі 31 554,25 грн, яка підтверджується відповідним розрахунком. ОСОБА_1 не надано суду належних доказів щодо спростування розміру заборгованості та не заявлено клопотання щодо проведення судової економічної експертизи.

Доводи касаційної скарги щодо неналежної оцінки доказів у справі щодо розрахунку заборгованості за кредитом спростовуються матеріалами справи.

Не знайшли підтвердження і доводи касаційної скарги про те, що позивачем в односторонньому порядку збільшено розмір кредитного ліміту, що суттєво збільшило заборгованість, та не досліджено інформацію щодо користування карткою ОСОБА_1

Як вбачається зі справи, умови зміни кредитного ліміту передбачено пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил банківських послуг, про які зазначено в анкеті-заяві про приєднання, яку ОСОБА_1 підписав особисто.

Зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що користувався та користується платіжною карткою (а. с. 251 другий абзац).

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів у справі. Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2016 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров