Постанова

Іменем України

16 травня 2019 року

м. Київ

справа № 686/20079/18

провадження № 61-5360св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління національної поліції в Хмельницькій області, прокуратура Хмельницької області, Головне управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Грох Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з державного бюджету України на свою користь один мільярд гривень моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, та 60 050,00 грн майнової шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що у провадженні Хмельницького відділення національної поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0005509, яке відкрито за його заявою з приводу незаконного будівництва на території Хмельницького обласного ліцею-інтернату на вулиці Озерній, 14 у місті Хмельницькому.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 серпня 2018 року скасовано постанову старшого слідчого другого відділення Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області Пустового О. О. про закриття цього кримінального провадження, винесенням якої йому спричинено майнову та моральну шкоду.

Крім того, моральна шкода, завдана незаконним рішенням, полягає у марнуванні часу, який він змушений витрачати на скасування незаконної постанови, моральних стражданнях, які він переніс внаслідок бездіяльності відповідачів при неналежному розслідуванні злочину.

Крім того, він витрачав певні кошти на проїзд до Хмельницького міськрайонного суду для подачі скарги, також використовував електроенергію та фарбу картриджа лазерного принтера, папір для її написання, витрачав кошти для виготовлення копій необхідних документів, які подавав при зверненні до суду.

Посилаючись на зазначене, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2018 року у складі судді Салоїд Н. М. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого слідчого відділу Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області та незаконного рішення процесуального прокурора.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок неправомірного закриття кримінального провадження посадовою особою слідчого відділу Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, тому з урахуванням положень статей 23, 1173, 1174, 1176 ЦК України на відшкодування моральної шкоди стягнув 1 000,00 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не надав доказів заподіяння йому майнової шкоди, суд відмовив у її стягненні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2018 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

В решті судове рішення залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт заподіяння йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між прийняттям постанови про закриття кримінального провадження, бездіяльністю Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області та настанням шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Вважає, що скасування судом постанови слідчого про закриття кримінального провадження є безумовним доказом завдання йому шкоди незаконними рішенням, дією та бездіяльністю органів державної влади.

Суди безпідставно не взяли до уваги надані ним докази понесення майнової шкоди, а саме: квитків для проїзду до місця розгляду справи, копіювання документів тощо.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області подало відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що доводи скарги є безпідставними, оскільки позивачем не надано судам жодного належного доказу того, що дії відповідачів є неправомірними, завдали йому шкоди, між ними є безпосередній причинний зв`язок.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, прокуратури Хмельницької області, Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області про відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю слідчого та процесуальних прокурорів, та витребувано справу з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Апеляційний суд установив, що за заявою ОСОБА_1 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні від 30 серпня 2016 року № 0005509 за фактом самовільного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва на вулиці Озерній , 14 у місті Хмельницькому.

15 серпня 2018 року старшим слідчим слідчого відділу Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області Пустовим О. О. було винесено постанову про закриття цього кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, третьою статті 197-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 серпня 2018 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову старшого слідчого слідчого відділу Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області Пустового О. О. від 15 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0005509, як таку, що є передчасною, не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки слідчим не було виконано всі слідчі дії, необхідні для розслідування справи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок неправомірного закриття кримінального провадження посадовою особою слідчого відділу Хмельницького відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області йому заподіяно майнової та моральної шкоди, яку просив стягнути на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постанови апеляційного суду.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про недоведеність позивачем факту заподіяння відповідачами йому шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між прийняттям постанови про закриття кримінального провадження та настанням шкоди. Сам по собі факт, що прийняте слідчим поліції у порядку КПК України процесуальне рішення про закриття кримінального провадження було скасоване судом, не свідчить про наявність вини, заподіяння шкоди позивачу, а також про причинний зв`язок із заподіяною майновою та моральною шкодою.

Посилання у скарзі на понесені витрати (придбання квитків для проїзду до місця розгляду справи, копіювання документів тощо) не свідчить про незаконність судового рішення, оскільки заявлено вимогу про відшкодування майнової шкоди, задоволення якої залежить від доведеності делікту. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Встановивши, що позивачем не доведено факту завдання шкоди діями працівників органів поліції, а судове рішення, яким скасовано постанову про закриття кримінального провадження, безумовно не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її відшкодування за рахунок держави.

Інші доводи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування постанови апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації»), які з огляду на положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Судом касаційної інстанції не встановлено фундаментальних порушень судом апеляційної інстанції при розгляді спору у цій справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, оскільки судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат