Справа № 463/2000/19
Провадження № 2/463/1046/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Козак М.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, відповідно до якого просить припинити право власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме: на 16/100 частин квартири АДРЕСА_1 ; виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 59808,0 гривень, які будуть внесені на депозитний рахунок суду; визнати за ОСОБА_4 право власності на 16/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що нею разом із відповідачем придбано у власність квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 року, позивачу належить 84/100 частин квартири, в той же час відповідачу ОСОБА_2 належить 16/100 частин квартири. Відповідач у вказаній квартирі не проживає та має у власності інше житло. Оскільки частка відповідача у вказаній квартирі є незначною, виділення такої частки у натурі неможливо. Квартира є однокімнатною, а тому спільне володіння та користування нею не допускається. Припинення права власності відповідача не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки вона у спірній квартирі ніколи не проживала. Визначена вартість 16/100 частин квартири відповідає дійсній ринковій вартості квартири, а тому компенсація на користь відповідача вартості спірної частки у вказаній квартирі визначена відповідно до встановлених вимог закону. Враховуючи наведене та наявність обставин, визначених ст.365 ЦК України щодо припинення права особи на частку у спільному майні, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Справа поступила до суду 20 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 22 березня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 22 березня 2019 року про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених вище. Додатково зазначив, що спірна квартира є спільною частковою власністю сторін. В цілому квартира є однокімнатною та неподільною. Позивач та відповідач у вказаній квартирі не проживають. За результатами оцінки майна загальна вартість квартири становить 373800,0 гривень, а тому відповідно вартість частки, яка належить відповідачу, становить - 59808,0 гривень. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечили. Вважають, що у задоволенні позову слід відмовити з тих підстав, що у квартирі зареєстрована дитина-інвалід, яка важко адаптується до зміни побутових умов проживання. Дитина відвідує за зареєстрованим місцем проживання школу, а тому припинення права власності відповідача на належну їй частку, призведе до негативних наслідків нормального розвитку дитини. У зв`язку з цим, просять відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013 року, ОСОБА_4 (84/100 часток) та ОСОБА_2 (16/100 часток) прийняли у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 7395916 (а.с.13), 31 липня 2013 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. зареєструвала за позивачем ОСОБА_4 право власності на 84/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Квартира в цілому складається з однієї кімнати та кухні.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року, суд зазначає, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Згідно зі ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено,що позивачу та відповідачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 . Спірна квартира є неподільною, оскільки фактично житлова квартира не має ізольованих часток, допоміжні приміщення (коридор, кухня, ванна, санвузол) знаходяться в загальному користуванні та припинення права власності не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЛКП «Господар» № 2255 від 07 березня 2019 року (а.с.10), у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані двоє осіб: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Квартира складається з однією кімнати, площею 12,0 кв.м., а загальна площа становить 23,30 кв.м.

Відповідач частково заперечуючи позовні вимоги покликається на те, що у квартирі проживає неповнолітня дитина, яка є інвалідом, а тому припинення право власності на належну їй частку неможливо. В той же час, ОСОБА_2 не представила суду жодних доказів на підтвердження викладених нею обставин, на які вона посилається у своїх запереченнях.

Крім цього, слід зазначити, що при вирішенні даного спору жодним чином не порушуються права інших осіб, які проживають у квартирі, оскільки не ставиться питання про їх виселення.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Батьки зобов`язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток (ч.1 ст.176 СК України).

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_5 є онуком відповідача. При цьому, у спірній квартирі зареєстрована лише мати дитини ОСОБА_6 , а батько не зареєстрований. Оскільки в справі, що розглядається, відповідач - співвласник спірної квартири згідно із законом не несе безпосереднього обов`язку із забезпечення малолітнього ОСОБА_5 житлом, а тому, припинення права власності відповідача на частку у квартирі жодним чином не порушить прав дитини.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Згідно даних звіту про оцінку нерухомого майна, проведеного ФОП ОСОБА_7 (а.с.17-21), а саме: об`єкт оцінки 1-кімнатна житлова квартира загальною площею 23,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта становить 373800,0 гривень, в тому числі ринкова вартість 16/100 об`єкта оцінки становить 59808,0 гривень.

Як вбачається із квитанції № 1 від 31 травня 2019 року (а.с.48), позивачем ОСОБА_4 внесено на депозитний рахунок суду (отримувач: Територіальне управління державної судової адміністрації у Львівській області) грошову компенсацію у розмірі 59808,0 гривень.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що реалізація права позивача щодо виплати компенсації належної відповідачу частки у спірному майні жодним чином не порушить прав відповідача та відповідатиме інтересам співвласників спірного майна, а тому позовні вимоги про виплату грошової компенсації вартості частки в майні та припинення права власності на цю частку підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1152,60 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме: на 16/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

Виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 59808,0 гривень (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот вісім гривень 00 копійок), які внесені на депозитний рахунок суду (квитанція № 1 від 31.05.2019 року, отримувач: Територіальне управління державної судової адміністрації у Львівській області, рахунок отримувача: 0757, код отримувача: 26306742, банк отримувача: 820172).

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 16/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1152,60 гривень судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено - 13 червня 2019 року.

Суддя Р.Р.Грицко