Постанова

Іменем України

30 січня 2019 року

м. Київ

справа № 208/957/15-ц

провадження № 61-24403св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс»,

відповідач -ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року в складі суддів: Повєткіної В. В., Прозорової М. Л., Осіяна О. М.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі ТОВ - «Вердикт Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 14 березня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 33 900,00 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 13 березня 2015 року.

Цього ж дня у забезпечення виконання кредитних зобов'язань сторони уклали договір застави, відповідно до якого відповідач передав у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки Mitsubishi Оutlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

02 лютого 2012 року ПАТ «Сведбанк» уклав з ТОВ «Вердикт Фінанс» договори факторингу та відступлення прав за договором застави, згідно з якими ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Вердикт Фінанс» свої права вимоги по кредитним договорам від боржників та за договорами застави рухомого майна.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 26 грудня 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 456 838,03 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним зобов'язанням та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Заводського районного суду Дніпродзержинська Дніпровської області від 16 червня 2015 року в складі судді Ізотова В. М. позовні вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2008 року звернено стягнення на предмет застави - автомобіль марки Mitsubishi Оutlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені відповідача ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, надано право ТОВ «Вердикт Фінанс» підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля з покупцем, витребувано у ОСОБА_4 вказаний автомобіль та надано право позивачу вчиняти від імені відповідача усі необхідні дії для продажу автомобіля. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 654 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору наявні підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року заочне рішення Заводського районного суду Дніпродзержинська Дніпровської області від 16 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс».

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки сторони до ухвалення рішення уклали угоду, якою визначили розмір кредитної заборгованості та порядок її погашення, що виконується відповідачем, підстави для звернення стягнення на предмет застави відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 року ТОВ ««Вердикт Фінанс» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2017 року поновлено ТОВ «Вердикт Фінанс» строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року, відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпровської області зазначену справу.

20 квітня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла зазначена справа.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необгрунтованим, оскільки ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

На час розгляду касаційної скарги ТОВ «Вердикт Фінанс» заперечення/відзиви не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 14 березня 2008 року між ЗАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 33 900,00 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 13 березня 2015 року.

Цього ж дня в забезпечення виконання кредитних зобов'язань сторони уклали договір застави, відповідно до якого ОСОБА_4 передав банку належний йому автомобіль марки Mitsubishi Оutlander, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 26 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором складає 456 838,03 грн.

02 лютого 2012 року ПАТ «Сведбанк» уклав з ТОВ «Вердикт Фінанс» договори факторингу та про відступлення права вимоги за договором застави, відповідно до якого «Сведбанк» відступив право

вимоги по кредитному договору та договору застави рухомого майна.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції встановив, що 04 червня 2015 року ТОВ «Вердикт Фінанс» та ОСОБА_4 уклали угоду про визначення розміру зобов'язання за кредитним договором від 14 березня 2008 року та порядку його виконання, про наявність якої позивач суду не повідомив.

Згідно з указаною угодою сторони змінили умови виконання зобов'язання за кредитним договором та домовились про інший строк повернення кредиту, визначили новий графік платежів та визначили розмір заборгованості за кредитним договором, який складає меншу суму, ніж стягнуто рішенням суду, а також передбачили відповідальність у разі невиконання цієї угоди.

На виконання угоди від 04 червня 2015 року відповідач за період з 10 липня 2015 року по 25 серпня 2016 року сплатив заборгованість за кредитним договором на загальну суму 90 000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

Суд апеляційної інстанції встановив, що сторони, уклавши 04 червня 2015 року угоду, домовились про інші умови виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором ніж ті, якими були обгрунтовані позовні вимоги позивача, та відповідач здійснює сплату кредитної заборгованості за вказаною угодою, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» про звернення стягнення на предмет застави.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат