Справа № 509/4508/18
08 лютого 2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Козирського Є.С.
при секретарі Сірман Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси, Відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_2, про зняття арешту з майна, -
01 жовтня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила суд, зняти арешт накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.11.2014 року Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, виконавче провадження № 44360632, з наступних земельних ділянок:
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив розглянути справу без участі позивача.
Представник відповідача - Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Представник відповідача - Відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з'явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» укладений кредитний договір від 03 липня 2008 року та Договір іпотеки від 03.06.2008 року, яким в якості забезпечення зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 передано в іпотеку наступні земельні ділянки:
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 липня 2014 року по справі № 520/400/14-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з урахуванням змін, внесених Рішеннями Апеляційного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року та 08 листопада 2016 року, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто суму заборгованості за Кредитним договором № МL - 501/167/2008 від 03.07.2008 року в розмірі 479 440,54 долара США, що за курсом НБУ на день винесення рішення.) складає 5 607 412,38 гривень.
13 вересня 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передала, а ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» прийняла право грошової вимоги і стало кредитором ОСОБА_2 за Кредитним договором № МL - 501/167/2008 від 03.07.2008 року на загальну суму 5 607 057, 10 грн.
В цей же день, 13 вересня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» відступило за плату ОСОБА_1 право вимоги у боржника ОСОБА_2 за Кредитним договором № МL - 501/167/2008 від 03.07.2008 року на загальну суму 5 607 057, 10 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 замінила первісного кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та прийняла на себе всі його права та обовязки, та на даний час є іпотекодержателем зазначених вище земельних ділянок.
З метою звернення стягнення на вказані земельні ділянки в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», позивач звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, проте у вчинені вказаної дії позивачу було відмовлено в звязку з наявністю на зазначених земельних ділянках наступних арештів:
1) арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.11.2014 року Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, виконавче провадження № 44360632:
2) арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2 накладений на підставі постанови про арешт майна божника та оголошення заборони його відчуження від 17.07.2015 року Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управлінню юстиції, виконавче провадження № 46769035, номер запису про обтяження 10458658.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ніхто не може протиправно позбавити право власності.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
Згідно ч. 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання, відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Враховуючи, що позивач є іпотекодержателем, що підтверджується Договором про відступлення права вимоги від 30.09.2018 року, та має переважне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог, то накладені арешти підлягають скасуванню як такі, що порушують права та інтереси позивача як іпотекодержателя.
Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про зняття арешту.
Наявність арешту на предмет іпотеки зазначені вище земельні ділянки, унеможливлює реалізацію предмета іпотеки.
Отже, вищевказані постанови Другого Київського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси та Відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, якими накладено арешт на майно, що є предметом іпотеки, перешкоджають позивачу реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом реалізації предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом.
Суд, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10-13, 76-89, 264- 268 ЦПК України, ст.572, 575, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 33 Закону України «Про іпотеку», -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Зняти арешт, накладений на підставі накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24.11.2014 року Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, виконавче провадження № 44360632, з наступних земельних ділянок:
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення через Овідіопольський районний суд Одеської області. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
С Суддя: ОСОБА_4