У Х В А Л А

20 вересня 2019 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Харечко С.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до звернення до суду з позовом, -

В С Т А Н О В И В :

19 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду із заявою про забезпечення позову до звернення до суду з позовом.

В обґрунтування заяви вказує, що 04 вересня 2014 року, він уклав шлюб з ОСОБА_2 про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського МУЮ зроблено актовий запис № 1274 від 04 вересня 2014 року. Зазначає, що за час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя ними було набуте у власність наступне майно: трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Житомирська АДРЕСА_2 . Зазначає, що згідно ч. 1 ст. 60 СК України, зазначене вище майно є спільною сумісною власністю подружжя та належить в рівних частках як йому так і дружині. У зв`язку із тим, що стосунки між ним та ОСОБА_3 суттєво погіршилися, шлюб між ними відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області по цивільній справі № 607/11719/19 від 13.08.2019 року було розірвано. Зазначає, що вказане вище майно є предметом майбутнього спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, який буде поданий ним у строки визначені ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у зв`язку з цим він звертається до суду із даною заявою.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, а також враховуючи характер позовних вимог, з якими, як зазначає заявник, він має намір звернутися до суду, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного заявником заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має реальний намір відчужити майно, відсутні обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Однак, як вбачається з матеріалів справи предметом майбутнього позову є квартира та дві земельні ділянки, однак в заяві не визначено окремо ціну кожної земельної дялнкита квартири..

Керуючись ст.ст.149,150,153,258,259,260,261,352,353,354,355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до звернення до суду з позовом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Харечко С.П.