Ухвала

12 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 214/4268/17

провадження № 61-412ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» (далі - ПрАТ «КЗГО») на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків в розмірі 200 000 грн без утримання податку з доходу фізичних осіб. Стягнуто з ПрАТ «КЗГО» на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн. В решті позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «КЗГО» задоволено частково, рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року змінено в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «КЗГО» на користь ОСОБА_1, зменшено цей розмір з 200 000 грн до 100 000 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

29 грудня 2018 року ПрАТ «КЗГО» подало засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, яка підписана виконуючим обов'язки директора ОСОБА_2, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року у вищевказаній справі.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження виконуючий обов'язки директора ПрАТ «КЗГО» ОСОБА_2 посилався на те, що у зв'язку із скрутним фінансовим становищем заявник лише у грудні 2018 року винайшов кошти для сплати судового збору, в результаті чого було порушено строки на касаційне оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 17 січня 2019 року визнано підстави поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для поновлення цього строку та наданням відповідних доказів, а також - надати суду документи, які підтверджують, що ОСОБА_2 є виконуючим обов'язки директора ПрАТ «КЗГО» та документи, що підтверджують повноваження ОСОБА_2 діяти від імені ПрАТ «КЗГО» в судових органах, в тому числі - на подання касаційної скарги відповідно до закону, статуту, положення, та встановлено строк для виправлення вказаних недоліків десять днів з дня вручення цієї ухвали, і роз'яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 839, заявник отримав вказану ухвалу 30 січня 2019 року.

На виконання вимог ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 06 лютого 2019 року, а саме - документи, які підтверджують, що ОСОБА_2 є виконуючим обов'язки директора ПрАТ «КЗГО», та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень виконуючий обов'язки директора ПрАТ «КЗГО» ОСОБА_2 знову посилається на те, що у зв'язку із скрутним фінансовим становищем заявник лише у грудні 2018 року винайшов кошти для сплати судового збору за подання касаційної скарги, в результаті чого було порушено строки на касаційне оскарження судових рішень.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки вони обґрунтовані тими ж доводами, що і раніше, отже не містять розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою та існування об'єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду протягом двох місяців після ухвалення оскаржуваного судового рішення. Інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження заявником не наведено.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов'язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Оскільки наведені заявником у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень підстави є неповажними, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року, наведені у клопотанні виконуючого обов'язки директора Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» ОСОБА_2, неповажними.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук