Справа № 603/235/19
Провадження №2/603/211/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання - Бішко І.М.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Вістрянська сільська рада

предмет позову: визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного спадкового майна.

Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця - ОСОБА_3 , оскільки проживала на час відкриття спадщини з померлим.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області;

- земельної ділянки площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом першої черги.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що спадкуванню підлягає житловий будинок який відноситься до суспільної групи колгоспний двір та відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 06.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

24.05.2019 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче засідання по даній цивільній справі відкладено з підстав зазначених в п.1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач вважає, що саме вона повинна успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за законом, спадщину належним чином прийняла.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - представник Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву про визнання права власності в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис №02.

Ще за життя померлому належали:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується записами в погосподарській книзі, копія якої міститься в матеріалах справи і згідно якої ОСОБА_2 зазначений як голова.

- земельна ділянка площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 , Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреною копією Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи;

- земельна ділянка площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреною копією Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи.

Вказану спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_3 .

Факт фактичного прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_2 , підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 08.04.2019 року №172, згідно якої встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 з ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 74 років в с.Вістря Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , актовий запис №12.

Ще за життя померлій фактично належали:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , головою якого був ОСОБА_2

- земельна ділянка площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 , Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреної копії Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи;

- земельна ділянка площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 , Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016 сформованого 28.11.2016 року; належно завіреної копії Кадастрового плану земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах справи.

Вказану спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом і як особа яка вчасно звернулася в нотаріальну контору для прийняття спадщини, а саме в строки передбачені ст. 1270 ЦК України, про що свідчить копія спадкової справи №17/2018 (індекс справи 02-14) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 розпочатої за заявою ОСОБА_1 23.01.2018 року.

Родинні відносини позивача з померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується:

-Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого 31.08.1974 року, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 ;

-Свідоцтвом про укладення шлюбу, копія якого міститься в матеріалах справи, згідно якого ОСОБА_1 змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що спадкуванню підлягає житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і який належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2 .

До введення вдію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члену колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору.

Як судом було встановлено, що вказане майно ОСОБА_2 успадкувала його дружина, як спадкоємець першої черги - ОСОБА_1 , оскільки проживала на час смерті з померлим.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час смерті ОСОБА_2 та відкриття спадщини проживала разом з померлим.

Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна і відсутності правовстановлюючих документів на нього, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 за життя не оформила спадкових прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , але фактично вступила у володіння та користування даним майном як спадкоємець за законом першої черги суд визначає, що власником даного майна після смерті ОСОБА_2 була його дружина ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Судом було встановлено, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_1 є її дочка ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів - державного акту на землю та свідоцтва про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується відмовою приватного нотаріуса Монастириського нотаріального округу Садівського М.А. від 11.04.2018 року №108/02-14, у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , був побудований в 1971 році.

Згідно п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

З листа Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, а отже, позивач ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями.

Щодо спадкування позивачем вказаних в позовній заяві земельних ділянок, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений.

На даний час виготовити правовстановлюючі документи на вищевказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_1 в нотаріальній конторі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві, а отже вона як спадкоємець за законом має право на вказане в позовній заяві спадкове майно, інших спадкоємців, які б претендували на дане спадкове майно у спадщині судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, тому є підстави визнати за нею право власності на спадкове майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являються житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки.

В зв`язку з наведеним та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно згідно позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вістрянської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,5682 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області;

- земельну ділянку площею 0,0946 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташована на території Вістрянської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.06.2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт серії НОМЕР_7 ІПН НОМЕР_8 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Вістрянська сільська рада (), юридична адреса місцезнаходження: с.Вістря Монастириський район Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян