Справа № 405/3679/18
Провадження №2/405/691/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого-судді Іванової Л.А.

при секретарі Шумейко Ю.В., Лисонь В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький цивільну справу №405/3679/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Агенство нерухомості «Інкопмарк» про визнання правочину дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати дійсним правочин - договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 14 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований на універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» за реєстровим номером №43, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 14жовтня 1997 року між нею (позивачем) та відповідачем ОСОБА_2 на універсальній товарній біржі ТОВ «Інкопмарк-Контракт» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яка ( квартира ) належала відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Інгульським рудоуправлінням НВО Схід ГОК м.Кіровограда 29 жовтня 1993 року згідно з розпорядженням №22 від 29 жовтня 1993 року. Вказала, що зазначений договір купівлі-продажу від 14.10.1997 року був зареєстрований в ОКП «Кіровоградське ООБТІ» та записано в реєстрову кадастрову книгу за №9967/37. Зазначила, що зазначений правочин виконаний сторонами, зокрема, відповідачем була звільнена квартира, передані ключі та відповідач знялася з реєстрації з даною адресою, в свою чергу, вона (позивач) використовує квартиру для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні послуги, утримує її (квартиру) в належному стані. Також вказала, що на час укладення договору в жовтні 1997 року ні вона (позивач), ні відповідач не знали, що правочин, відповідно до вимог ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

Зазначила, що при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме: купівлі-продажу квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством у 1997 році, яке діяло на час укладення зазначеного правочину.

З огляду на зазначене, з посиланням на ст.220 ЦК України (в редакції 2003 року), а також враховуючи, що із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочину в 1997 році, і у відмові на даний час компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час зазначений правочин - договір купівлі-продажу дійсним, законним і виконаним, вона (позивач) змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 20 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом у судове засідання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, судом повідомлялася про дату, час та місце проведення судового засідання в т.ч. в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, враховуючи, що згідно з даними органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи інформація щодо реєстрації місця проживання у Відділі відсутня.

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Агенство нерухомості «Інкопмарк» в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, - відсутні.

Заслухавши в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 , зваживши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалам справи, що 14 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 , як Продавцем , за згодою та за дорученням якої діяв брокер брокерської контори ТОВ «Агенство нерухомості - ІНКОПМАРК» ОСОБА_7., та ОСОБА_1 , як Покупцем, за згодою та за дорученням якої діяв брокер брокерської контори ТОВ «Агенство нерухомості - ІНКОПМАРК» ОСОБА_6 . на універсальній товарній біржі «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ» було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Продавець продав, а Покупець купив належну Продавцю на праві приватної власності квартиру під АДРЕСА_1 , яка складається з чотирьох кімнат, загальною площею 117, 8 кв.м, у тому числі житлова площа 81, 3 кв.м.

Зазначена квартира належить Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Інгульським рудоуправлінням НВО СхідГОК м.Кіровограда 29 жовтня 1993 року згідно з розпорядженням № 22 від 29 жовтня 1993 року та зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 17 грудня 1993 року за реєстровим №9967/37.

Продаж зазначеної квартири вчинено за 33 879 грн., які Покупець передала Продавцю до підписання цього Договору (п.п.1, 2, 3, 5 Договору). Покупець набуває права власності на квартиру з моменту укладення цього договору і реєстрації його на біржі (п.7 Договору).

Відповідно до п.15 Договору на виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК України зазначений договір підлягає реєстрації в Кіровоградському обласному бюро технічної інвентаризації.

Судом також встановлено, що на підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», який був чинним на час укладення сторонами зазначеного правочину, договір зареєстровано на універсальній товарній біржі «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ», реєстраційний номер № 40 .

Відповідно до довідки, виданої 15.10.1997 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» квартира АДРЕСА_4 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 жовтня 1997 року №43, записано в кадастрову-реєстрову книгу за реєстраційним №9967/37.

Крім того, згідно з архівною довідкою №46673 від 10.07.2018 року,виданою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за архівними даним реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.1997 року №43 (УТБ «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ», реєстрова книга №37, запис №9967).

Відповідно до ст.655 ЦК України (в редакції 2003 року) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), чинного на час укладення договору, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року).

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 14 жовтня 1997 року, укладеного між ОСОБА_1 , як Покупцем та ОСОБА_2 , як Продавцем , останньою були надані всі необхідні документи щодо належності їй нерухомого майна, яке відчужується, окрім того, продаж зазначеної квартири було вчинено за 33 879 грн., що підтверджується п.5 Договору, крім того, сторони також погодили між собою, що, зокрема, Продавець зобов`язується повністю звільнити відчужувану квартиру для вільного користування і безперешкодного володіння нею Покупцем , а також виписатися із цієї квартири в строк до 17 жовтня 1997 року, в строк до 17 жовтня 1997 року Продавець також зобов`язується підтвердити документально сплату комунальних послуг на квартиру, інших обов`язкових платежів, а також надати Покупцеві довідку за формою №3, видану житлово-комунальним відділом про осіб, які прописані у відчужуваній квартирі, тим самим сторони за договором купівлі-продажу квартири добросовісно виконали зобов`язання за даною угодою.

Вказане свідчить про те, що угода відбулася, оскільки сторони дійшли спільної згоди між собою щодо істотних умов договору.

Більш того, позивач ОСОБА_1 відповідно до п. 7 укладеного договору, зареєструвала належне їй право приватної власності в ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 15.10.1997 року.

Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно з вимогами ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу жилого будинку, земельної ділянки або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу квартири від 14.10.1997 року, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Вимогами ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Тим самим, судом відзначається, що для визнання угоди дійсною, необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

З огляду на викладене вище, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета позову та на підставі наданих позивачем доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави позовних вимог, - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку про задоволення позову та визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений 14 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований на універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» за реєстровим номером №43.

На підставі ст.141 ЦПК України судові ви трати по справі, які складаються з судового збору, понесені позивачем ОСОБА_1 , залишити по фактично понесеним останньою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Агенство нерухомості «Інкопмарк» про визнання правочину дійсним, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 14 жовтня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований на універсальній товарній біржі «Інкопмарк-Контракт» за реєстровим номером №43.

Судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., понесені позивачем ОСОБА_1 , залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова