Провадження № 2/761/1248/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 липня 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Савенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі банк) пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 11 861,77 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1762,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 23.12.2010 року було укладено кредитний договір у виді анкети - заяви № б/н разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг». У відповідності до договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Щодо розміру заборгованості, позивач вказав, що станом на 31.01.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 16 565,98 грн., проте від вказаної суми віднімається сума 5 745,16 грн., яка була стягнута з відповідача на користь позивача відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2014 року за цим же договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився; в резолютивній частині позовної заяви зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи за відсутності позивача; проти заочного розгляду справи не заперечував. При цьому протокольною ухвалою суду явка представника позивача була визнана обов"язковою, однак явка представника забезпечена не була.

Відповідач, про час та місце розгляду справи була повідомлявся у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив.

Оскільки, представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справи доказів.

Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 23.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у виді анкети - заяви №б/н про приєднення до "Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку". Як стверджує позивач у позові згідно умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24 квітня 2014 року у справі №761/32336/13-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ "КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.12.2010 року, що станом на 31.10.2013 року становила 5 746, 16 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 2 080,00 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 1 775,39 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 140,00 грн., а також штрафів відповідно до п.1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф фіксована частина та 249,77 грн. - штраф процентна складова.

Рішення суду набрало в законної сили 30.06.2014 року.

Таким чином наявне судове рішення, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 23.12.2010 року, в тому числі тіла кредиту у розмірі 2 080,00 грн..

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" станом на 31.01.2018 року становить 16 565,89 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2080,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 15 791,28 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3 690,00 грн.. Від цієї суми заборгованості позивачем віднімається сума, яка була задоволена рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 24 квітня 2014 року, яка складала 5 746, 16 грн. з яких (2 080,00 грн. - заборгованість за кредитом, 1 775,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 140,00 грн. - заборгованість по комісії; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 249,77 - штраф (процентна складова). Різниця становить 10 820,73 грн. При цьому позивач нараховує штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 541, 04 грн., та вимагає стягнути з відповідача 11 861,77 грн.

Позивач у позові наголошує на тому, що відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов"язань і не погашає заборгованість, що порушує права та інтереси банку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав.

Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору.

У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

У даному випадку згідно рішення Шевченківського районого суду м.Києва від 24 квітня 2014 року позивач отримав захист свого права, шляхом стягнення на його користь як тіла кредиту 2 080,00 грн., так і нарахованих відсотків та штрафних санкцій.

Виходячи із вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що при зверненні позивача з позовом до Шевченківського районного суду м.Києва за результатами розгляду справи та отримання відповідного рішення від 24 квітня 2014 року про стягнення з відповідача боргу у вигляді тіла кредиту, відсотків за користування ним пені, штрафних санкцій, позивач втратив право на стягнення відсотків за користування кредитом, визначених умовами кредитного договору, так як кредитодовець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості. Після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Оскільки, кредитор змінив терміни повернення кредиту, а сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, з урахуванням всього наведеного вище суд, прийшов до висновку, що правові підстави для нарахування позивачем відсотків та штрафних санкцій передбачених договором після реалізації права на стягнення з відповідача кредитної заборгованості, в тому числі при наявності судового рішення по одному й тому ж кредитному договору відсутні.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (місце реєстрації: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва щляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скаовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2019 року.

Суддя: