Справа № 346/2029/19
Провадження № 2/346/1384/19
04 вересня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого-судді Калинюка О.П.
з участю: секретаря Гайової Г.Ф.
позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2
представника третьої особи Обушак М .Д .
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та піклування, -
в обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який був батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та братом ОСОБА_1 (позивачів). ОСОБА_5 був також батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані діти проживають разом із ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Батько виховував дітей самостійно, оскільки їхня мати ОСОБА_4 (відповідач), яка є громадянкою Республіки Польща, в 2012 році покинула їх та виїхала за кордон. Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.06.2013 року з відповідача стягуються аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноллітя. Рішенням цього суду від 13.12.2013 року шлюб між ОСОБА_5 та відповідачем розірвано. Крім того, ОСОБА_5 за життя звертався із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, однак, в позові було відмовлено з тих підстав, що представник відповідача стверджував про те, що вона не ухилялася від виконання батьківських обов`язків, бажала спілкуватися з дітьми, проте, не мала такої можливості у зв`язку з перебуванням на роботі за кордоном, та обіцяла у вересні 2013 року, після закінчення контракту повернутися та проживати з дітьми. Однак, відповідач ні до того, ні після того, не приїжджала до дітей, не телефонувала їм, їхнім життям і навчанням не цікавилась, у додаткових витратах по їх утриманню участі не брала, матеріально не забезпечувала, хоча жодних перешкод в спілкуванні з дітьми їй не чинилось. Всім необхідним дітей забезпечував батько. Крім того, вищевказаним рішенням суду від 07.06.2013 року відповідача попереджено про необхідність зміни свого ставлення до виховання вказаних дітей.
Позивач ОСОБА_1 допомагала брату у вихованні цих дітей, має намір їх навчати, дбати про їх здоров`я, розвиток, забезпечення їхнього належного майбутнього та вважає, що вони не можуть проживати у виховному закладі чи з матір`ю, якій до них байдуже.
Позивач ОСОБА_2 вказує, що з 2012 року своєї матері не бачив, йому не відоме її місце проживання, із вказаного часу вона ні ним, ні його братом не цікавилася, участі у їх вихованні не брала, не телефонувала їм та не допомогала, не піклувалася про їхній фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкувалася з ними в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення. В зв`язку з цим позивачі вважають, що зазначені факти свідчать про ухилення відповідача від виховання її неповнолітніх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та просять позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаних дітей, а також встановити над ними опіку та піклування, призначивши їхнім піклувальником та опікуном відповідно їхню тітку ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали з вищезазначених підстав та дали згоду на заочний розгляд справи. Зазначили, що судові витрати беруть на себе.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки жодного разу не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності і не надала відзив на позов. Про час та місце розгляду справи вона повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, оскільки її місце проживання не зареєстроване у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому згідно з положеннями ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачі не заперечують проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи Обушак М.Д. в судовому засіданні просить вирішити даний спір згідно із законом, однак, третьою особою надано висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо її синів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з підстав, вказаних у даному висновку.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що відповідач дійсно протягом останніх кількох років не цікавиться життям синів, не відвідує їх та не бере участі у вихованні, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та одруження НОМЕР_2 , виданих Торговицькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області та відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського районного управління юстиції відповідно 06.06.1973 року та ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_1 , яка у зв`язку з одруженням 14.10.1995 року із ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». Її батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 8, 13).
Судом встановлено, що батьками неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народилися в м. Намислув Республіки Польща, є ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , що стверджується даними свідоцтв про народження, виданими органом реєстрації актів цивільного стану в Намислуві, Воєводство Опольське, Республіка Польща відповідно 05.01.2004 року та 06.07.2007 року (а.с.9, 14, 15).
Довідками № 2954 та № 2955 про реєстрацію особи громадянином України, виданими 19.07.2013 року управлінням Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, стверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 набули громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України» (а.с. 11, 12).
Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.06.2013 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь ОСОБА_5 присуджені аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Вказаним рішенням також попереджено відповідача про необхідність зміни свого ставлення до виховання вказаних дітей, а контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо них покладено на орган опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області (а.с.18).
Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.12.2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_5 та відповідачем розірвано. Згідно з цим рішенням неповнолітніх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 після розірвання вказаного шлюбу залишено проживати з їхнім батьком, відповідачу залишено прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.17).
Даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20.03.2019 року, стверджується, що батько вказаних дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Торговиця Коломийського району Івано-Франківської області (а.с. 16).
Факт проживання вказаних дітей з позивачем ОСОБА_1 стверджується даними довідки № 138 та акту, виданих Торговицькою сільською радою Коломийського району 21.03.2019 року, згідно з якими до складу сім`ї цього позивача входять вказані діти, які проживають з нею без реєстрації (а.с.19,20).
У висновку органу опіки та піклування Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області вказано про недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав відносно її неповнолітніх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 . Із змісту вказаного висновку випливає, що він ґрунтується лише на факті передачі відповідачем коштів батьку вказаних дітей на їх утримання та подарунків, і ці твердження грунтуються виключно на поясненнях директора Торговицького ліцею, де навчаються ці діти. У висновку ОСОБА_1 також рекомендовано поспілкуватись з відповідачем щодо можливості оформлення довіреності для представництва інтересів цих дітей (а.с. 45, 46).
Однак, суд, керуючись правилами ч.6 ст.19 СК України, не погоджується з даним висновком, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, враховуючи передбачені законом підстави для позбавлення батьківських прав. Так, на підставі досліджених в судовому засіданні інших доказів встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, адже вона протягом останніх 7 років не проживає з дітьми та не вживає жодних заходів, спрямованих на участь у спілкуванні з ними та їх виховання. Таку поведінку відповідача суд вважає винною та умисно спрямованою на ухилення від участі у вихованні її синів, враховуючи її попередження вищевказаним судовим рішенням від 07.06.2013 року про необхідність зміни ставлення до її синів та покладення контролю за цим на вказаний орган опіки та піклування.
Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
Згідно з положеннями ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.
Частинами 3, 4 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.
Статтею 62 вказаного Кодексу передбачено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.
Рішенням виконавчого комітету Торговицької сільської ради Коломийського району № 22 від 13.08.2019 року визнано доцільним встановити над неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_6 піклування та опіку, а позивача ОСОБА_1 призначити відповідно їхнім піклувальником та опікуном (а.с. 60).

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач з 2012 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх синів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , не цікавиться їхнім духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з дітьми, не проявляє до них щонайменшої материнської турботи, а ці обов`язки з березня 2019 року, тобто з дати смерті батька дітей, виконує їхня тітка ОСОБА_1 .

Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими.

На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України, ст.ст. 58-60, 62, 63 ЦК України та, керуючись ст. 141, ч. 4 ст. 223, ст.ст. 263- 265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянку Республіки Польща, батьківських прав щодо її дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Намислув Республіки Польща, жителя АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Намислув Республіки Польща, жителя АДРЕСА_1 .

Встановити над малолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем м. Намислув Республіки Польща, жителем с. Торговиця Коломийського району Івано-Франківської області, опіку та призначити його опікуном його тітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 .

Встановити над неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Намислув Республіки Польща, жителем с. Торговиця Коломийського району Івано-Франківської області, піклування та призначити його піклувальником його тітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана іншими особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2019 року.

Суддя Калинюк О. П.