КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 759/3497/19 Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.

Апеляційне провадження: 22-ц/824/10377/2019 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 р. ТОВ "Новобудова" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

З урахуванням уточнень розміру позовних вимог остаточно просило стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 14 374, 01 грн., яка складається з 10 601,46 грн. сума основного боргу, 807, 81 грн. 3% річних, та 2 964,74 грн. індексу інфляції.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що відповідно до розпорядження правління АТ ХК "Київміськбуд" № 31 від 21.08.2004 р. житловий будинок АДРЕСА_1 , був переданий ТОВ "Новобудова" в експлуатацію та обслуговування.

Відповідач є інвестором нежитлового приміщення № 10 в будинку на підставі акту прийому-передачі вбудовано-прибудинкових приміщень інвестору.

Утримання майна власників квартир/нежитлових приміщень (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати усіх витрат по утриманню експлуатуючий організації.

Тарифи на послуги на утримання будинків та споруд встановлені розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради.

20.07.2005 р. між сторонами було укладено договір № 190 про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Згідно з умовами договору обов'язок відповідача сплачувати за надані послуги встановлений не пізніше 20-го числа поточного місяця.

Загальний розмір заборгованості відповідача зокрема послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2019 р. складає 14 374, 01 грн., яка складається з 10 601,46 грн. сума основного боргу, 807, 81 грн. 3% річних, та 2 964,74 грн. індексу інфляції.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 р. позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення було ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначив, що 20.07.2005 р. між сторонами було укладено договір № 190 про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території на нежиле приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 116,45 м. кв.

Згідно з додатком № 1 до договору № 190 від 20.07.2005 р. за домовленістю сторін був встановлений розмір експлуатаційних витрат в розмірі 135,21 грн. без ПДВ, а з ПДВ 162,25 грн.

Тобто позивач повинен був здійснити нарахування за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2019 р. виходячи з умов договору та додатку № 1 до нього.

Згідно з матеріалами справи встановлено, що за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2019 р. відповідачем було сплачено 7 245,79 грн., тобто на 918,04 грн. більше ніж це передбачено умовами договору.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, у зв`язку зі зміною тарифів на послуги на утримання будинків та споруд які встановлювались розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради, вартість надання послуг не змінювалась та додаткові угоди не укладались.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України колегія суддів ухвалила слухати справу у порядку спрощеного провадження.

Згідно зі ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин;

3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі розпорядження АТ ХК «Київміськбуд» від 21.08.2004 р. № 31 житловий будинок АДРЕСА_1 був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування.

20.07.2005 р. між сторонами було укладено договір № 190 про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, згідно якого споживач зобов`язується сплачувати за комунальні послуги, експлуатаційні витрати з моменту підписання договору але не пізніше 20-го числа поточного місяця(а.с.18).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що, позовні вимоги позивачем повністю доведені, та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає. що рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Колегія суддів встановила, що договором про надання послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, укладеним сторонами 20 липня 2005 р. було встановлено, що ТОВ "Новобудова" (Постачальник) надає комунальні послуги на нежиле приміщення, що належіть ОСОБА_1 (Споживачу) на 17 поверсі житлового АДРЕСА_1 , загальною площею 125 кв. м., а "Споживач" сплачує вартість наданих комунальних послуг, експлуатаційних витрат згідно з розрахунків, які є в додатку № 1 до цього договору.

Згідно з розрахунком № 1 до договору експлуатаційні витрати складають 135,21 грн. на місяць, а з ПДВ 162,25 грн.

Згідно з п. 3.5 договору встановлено, що розмір плати за комунальні послуги та експлуатаційні витрати можуть бути переглянуті в разі зміни цін і тарифів на комунальні послуги, підтвердженими нормативними документами з дня їх зміни.

Так тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у Будинку змінювались наступним чином.

- в період з 01.12.2015 р. по 01.07.2017 р., встановлений Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 273 від 05.03.2013 р.;

- в період з 01.07.2017 р. по 01.12.2017 р., встановлений Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 633 від 26.05.2017 р.;

- в період з 01.12.2017 р. по 01.07.2018 р. розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради № 1207 від 05.10.2017 р.;

- в період з 01.07.2018 р. по 28.02.2019 р., встановлений Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 937 від 01.06.2018 р. (а.с. 21- 23).

Відповідач здійснював оплату послуг згідно самостійних розрахунків без урахування змін тарифів які були прийняті згідно з розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради.

Під час судового розгляду відповідач клопотань про призначення експертизи з метою перевірки здійснених позивачем розрахунків не заявляв.

Здійснені позивачем розрахунки перевірялись колегією суддів, з урахуванням можливостей з урахуванням документів наявних в матеріалах справи.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Згідно зі ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 ЦПК України. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що умови оплати які встановлені додатком № 1 до договору № 190 від 20.07.2005 р. у розмірі експлуатаційних витрат в сумі 135,21 грн. без ПДВ, а з ПДВ 162,25 грн. є незмінними оскільки сторони з цього приводу додаткових угод до договору не укладали.

Згідно з п. 3.5 договору встановлено, що розмір плати за комунальні послуги та експлуатаційні витрати можуть бути переглянуті в разі зміни цін і тарифів на комунальні послуги, підтвердженими нормативними документами з дня їх зміни.

Такі зміни відбувались періодично у зв`язку з чим на підставі розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради, позивачем здійснювались перерахунки, та виставлялись рахунки відповідачу.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, про те, що позивачем було включено до розрахунку суму боргу яка була стягнута за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. у сумі 5 025,03 грн.

Згідно з розрахунком наданим позивачем сальдо (залишок за бухгалтерським обліком, різниця між сумою запису по дебету та кредиту рахунків) станом на 01.12.2015 р. складає 5 025,03 грн. (а.с.24)

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2015 р. на виконання якого було видано виконавчий лист, було стягнуто з ОСОБА_1 5 025,03 грн. (а.с.29,85-86).

Суд першої інстанції помилково зазначив в рішенні суду дану суму в загальній сумі заборгованості та стягнув її з відповідача.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги складає 10 601,46 грн.

Що стосується розрахунку заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України то він відповідає дійсності та періоду тому з грудня 2015 по лютий 2019 індекс інфляції за вказаною вище сумою заборгованості становить 2 964,74 грн., 3 % річних - 807,81 грн.(а.с.25-26).

Доказів на спростування вказаної вище заборгованості відповідачем до суду не надано.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що пункту першого статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (справа Гарсіа Руїз проти Іспанії).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться пропорційно задоволеним вимогам в порядку ст. 141, ч. 1 п. в ст. 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2019 р. в частині стягнення суми основного боргу скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" ( м. Київ, вул. Саперно-Слабідська, 10 п/р НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 300711, ) заборгованість за спожиті послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у розмірі 10 601 ( десять тисяч шістсот одну) гривню 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" ( м. Київ, вул. Саперно-Слабідська, 10 п/р НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 300711, ) на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подачу позову 1 344 грн. 70 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новобудова" ( м. Київ, вул. Саперно-Слабідська, 10 п/р НОМЕР_1 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 300711, ) на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги 960.50 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль