Справа № 703/786/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.

при секретарі Римському Д.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Смілі цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 травня 2011 року ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», уклало з ним договір, яким надало кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та Тарифами складають між ним та банком договір.

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 станом на 31 січня 2019 року має заборгованість за тілом кредиту в сумі 5629 грн. 29 коп., за відсотками в сумі 122519 грн. 39 коп., у зв`язку з чим йому було нараховано 3100 грн. 43 коп. пені та комісії.

Посилаючись на те, що банк на власний розсуд має право вимагати від боржника будь-якої частини суми заборгованості, позивач, як правонаступник ПАТ КБ «Приватбанк», просив остаточно стягнути з відповідача 5629 грн. 29 коп. за тілом кредиту та 122230 грн. 39 коп. заборгованості по відсоткам, нарахованих за період час з 17 травня 2011 року по 31 грудня 2018 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання також не з`явилась, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності. Вказав, що позов він не визнає, оскільки кредитної картки він не отримував. Просив врахувати, що розмір відсотків є неспівмірно великим, а також просив застосувати позовну давність.

За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові належить відмовити з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

У відповідності із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку 17 травня 2011 року (яка разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять договір про надання банківських послуг) Шугаєв Г.Ф., ознайомившись з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку, виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Кредитка «Універсальна» та вказав бажаний кредитний ліміт у розмірі 500 грн.

Позивачем до матеріалів справи також приєднано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згідно з зазначеними умовами кредитування базова відсоткова ставка за кредитом становить 2,5% на місяць, але протягом 55 днів пільгового періоду нарахування відсотків здійснювалось за ставкою 0,01% річних.

В разі порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більш ніж на 120 днів позичальник повинен сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позовом.

За несвоєчасне погашення заборгованості позичальник повинен платити пеню в розмірі 1/30 частини базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення кредиту, а також пеню в розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, що нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками впродовж 5 або більше днів в разі виникнення прострочення на суму більше 50 грн.

Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві.

В той же час, ні анкета-заява, ні наведена довідка не містить відомостей про номер карткового рахунку, дати вручення картки відповідачу та повідомлення йому пін-коду.

Враховуючи, що згідно з п. 2.1.1.2.1 Умов та Правил датою укладення договору є дата отримання карти, встановити цю дату з наданих позивачем документів не вдалось можливим.

Позивачем також не надано будь-яких інших доказів, які, крім того, мають бути скріплені підписом позичальника, на підтвердження того, що відповідач дійсно отримав кредитну картку «Універсальна, 55 пільгового періоду».

При цьому суд враховує, що згідно із ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи» платіжна картка це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для лініювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Тобто, з урахуванням вищевикладеного, вбачається, що використання платіжної картки можливе лише за наявності відкритого рахунку.

Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу як кредитні кошти та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кошти.

Згідно з п. 2.1.1.1. Умов та Правил надання банківських послуг банк видає клієнту картку на підстави належним чином заповненої та підписаної заяви. Видача картки і відкриття рахунку здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість видачі карки клієнту.

Враховуючи наведене, наявність підписаної відповідачем заяви про бажання отримати кредитну картку без відповідних доказів щодо відкриття рахунку і видачі відповідної картки, не може свідчити про укладення кредитного договору, оскільки банк залишив за собою право на відмову у видачі картки.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі № 364/737/17 не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві, і розрахунок заборгованості.

У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту саме у розмірі 6000 грн.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності з висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач в позовній заяві стверджує, що кредит було надано з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з п. 2.1.12.11 Умов та Правил картка діє до останнього дня місяці, що вказаний на її лицьовій стороні, включно.

З наданих позивачем доказів суд не може встановити кінцевий термін повернення кредиту.

Оскільки судом не встановлено факту укладання кредитного договору, суми наданих кредитних коштів, часу укладання кредитного договору та кінцевого терміну повернення кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розмір кредитної заборгованості та нарахованих відсотків.

Щодо застосування позовної давності суд зазначає наступне.

Разом з тим відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною першою статті 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов`язання в розумінні статті 509 ЦК України.

Оскільки суд не встановив факт укладення кредитного договору, дату його укладення та строку його дії, то суд не вбачає підстав і можливості для застосування позовної давності.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності з ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено зазначених в позовній заяві обставин, а тому в позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 263, 265, 268 ЦПК України суд,-

вирішив:

Відмовити акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) в позові до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 червня 2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк