КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Сержанюка А.С.

секретар судового засідання: Воронова Л.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_6 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва, у складі судді Шевченко Т.М. від 23 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, акту проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності на квартиру.

Разом з позовом ОСОБА_3 звернулася з заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва № 1289 від 18 квітня 2019 року про придбання майна з електронних торгів.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року вказану заяву ОСОБА_3 задоволено. Заборонено відчуження наведеної квартири.

ОСОБА_5 , в особі представника ОСОБА_6 , з цим судовим рішенням не погодився та 14 серпня 2019 року подав апеляційну скаргу. Вказав, що ухвала постановлена судом без дотримання норм матеріального та процесуального права та без повного і всебічного з`ясування обставин на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Просив, ухвалу районного суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що районний суд під час постановлення спірної ухвали вийшов за межі заявлених позивачем вимог колегія суддів знаходить обґрунтованими, оскільки у заяві про забезпечення позову позивач вимагала накласти арешт на житло, а суд з власної ініціативи позов забезпечив у інший спосіб - заборонив вчиняти певні дії, про що позивач не просила.

Тому, оскаржувана ухвала районного суду наведеним вимогам не відповідає, оскільки постановлена судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та, відповідно до положень п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України, являється підставою для її скасування та ухвалення нового судового рішення.

Крім того, під час вибору і застосуванні до спірних правовідносин норм права, колегія суддів врахувала таке.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Ці висновки щодо застосування наведених норм права, викладені в постанові Верховного суду від 19 червня 2019 року (провадження № 61-4591ск19).

За наведеного, колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову - «накладення арешту на квартиру» неспівмірний із предметом позову «про визнання прилюдних торгів недійсними, скасування протоколу, акту проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності», заявленого у тому числі і до приватного виконавця.

Отже, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру на думку колегії суддів слід відмовити.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч. 1 ст. 376, ст. 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволені заяви ОСОБА_3 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

А.С. Сержанюк