Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3949/18
Провадження №: 2/332/144/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2019 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А., за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу №332/3949/18 (провадження №2/332/144/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з тих підстав, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2006 року. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину ВерещакаРостислава Вадимовича, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя видалось невдалим. Сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, в результаті чого на початку 2018 року відносини між подружжям стали погіршуватися. На теперішній час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, втрачено почуття любові та поваги. При зазначених обставинах, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_2.
ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилася. Про дату, час і місце судового засідання булаповідомлена своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надала заяву з проханням справу розглядати без її участі, наполягає на задоволені позовних вимог, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.49).
Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, у їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу та те, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користуються рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно системного аналізу наведених норм права, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно свідоцтву про шлюбсерії I-ЖС № 014496 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.02.2006 року, актовий запис №39(а.с.4). Від спільного життя подружжя має малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №031086 від 13.04.2006 року(а.с.5).
Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання може бути пред?явлений одним із подружжя(ч.1 ст.110 СК України).
Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Судом встановлено, що подружжя спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає подальше спільне подружнє життя з відповідачем неможливим, так як це суперечить її інтересам. Відповідач в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, заяв про відкладення розгляду справи або надання часу для примирення від нього не надходило.
На підставі наявних у справі доказів, судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам позивача.
Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.24 ч.1, ст. 55 ч.1,3, ст. 104 ч.2, 105 ч. 3, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд ,-
Задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1(зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про розірвання шлюбу.
Розірвати шлюб між подружжям ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3(дошлюбне прізвище Трошина) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 04 лютого 2006 року в Хортицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №39.
Залишити позивачу ОСОБА_1 після розірвання шлюбу, на її прохання, прізвище ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізькогоапеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 19.02.2019 року , та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Андрюшина Л.А.