У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/1992/19 провадження у справі № 2/0285/814/19

10 червня 2019 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т.Б. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить поновити його на роботі на посаді слюсаря зі складання металоконструкцій цеху № 2 ПрАТ «Новоград-Волинський завод сільгоспмашин» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.05.2019 року до дня поновлення на роботі.

Позовна заява не відповідає вимогам статей 175 та 177 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 175 та ч. 5 ст. 177 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

У позовній заяві позивач просить поновити його на роботі, посилаючись на те, що звільнення є незаконним, однак не просить скасувати наказ № 20 від 16.05.2019 року про його звільнення з роботи за ч. 2 ст. 36 КЗпП та у порушення ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач не додав до позовної заяви копії цього наказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона містить дві позовні вимоги, одна з яких - про поновлення на роботі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка є позовною вимогою майнового характеру.

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року (№ 910/4518/16) пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 цього Закону, згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року визначено розміри ставок судового збору.

Таким чином позивач не звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У порушення вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не долучено документ про сплату судового збору за подання позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону, за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлюються у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить 1921,00 грн., а тому, мінімальна ставка судового збору, який повинен сплатити позивач складає: 1921,00 грн. х 0,4 = 768,40 грн.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її слід залишити без руху, запропонувавши позивачу усунути зазначені недоліки позовної заяви у строк, що не перевищує десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Керуючись статтями 95, 175, 177, 185, 260-261, Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сташків