Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3707/18
Провадження №: 2/332/101/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2019 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А., за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу №332/3707/18 (провадження №2/332/101/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що позивач знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1983 року. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. Спочатку сімейне життя складалося добре, проте протягом останніх років подружжя втратило почуття любові та поваги, внаслідок чого сімя розпалась, кожний проживає своїм власним життям, сторони разом не проживають та позивачу невідома інформація щодо адреси фактичного місця проживання відповідача, а тому він звертається до суду за останнім відомим та зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 Враховуючи, що шлюб носить формальний характер, та у подальшому намірів на збереження сімї позивач не має, він просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем ОСОБА_2
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення (а.с.60).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з?явилась і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, відзивів на позовну заяву вона не подала. Про дату, час і місце судового засідання відповідач була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_2 вона значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку й було надіслано судові повістки з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, оскільки відповідач не повідомила суду іншої адреси. Конверти було повернуто на адресу суду з проставленням у поштовому повідомленні відмітки про невручення за закінченням строку зберігання.Разом з тим, враховуючи, що позов подано на останнім відомим місцем проживання відповідача, суд повідомив відповідача ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про виклик до суду, яке було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 29.01.2019 року про явку в судове засідання, призначене на 12.02.2019 р. (а.с.59). Але, незважаючи на всі передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, відповідач до суду повторно не зявилася по невідомим причинам, відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. З урахуванням викладеного, суд, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував у поданій ним суду письмовій заяві.
Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, у їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу та те, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Положеннями ч.1,3 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.
Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користуються рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно системного аналізу наведених норм права, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно свідоцтву про шлюбсерії ІI-ЖС № 281829 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 1983 року, актовий запис № 2438 (а.с.9). Від спільного життя подружжя не має малолітніх або неповнолітніх дітей.
Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання може бути пред?явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Отже, судом встановлено, що подружжя тривалий період часу спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає подальше спільне подружнє життя з відповідачем неможливим, так як це суперечить його інтересам.
Судом достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого часу шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам позивача.
Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.24 ч.1, ст. 55 ч.1,3, ст. 104 ч.2, 105 ч. 3, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4,5,12, 81, 83, 89,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, суд ,-
Задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання:м. Запоріжжя, пров. Вогняний, буд. 9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий) про розірвання шлюбу.
Розірвати шлюб між подружжям ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3(дошлюбне прізвище Літвінова), зареєстрований 01.10.1983 року у відділі ЗАГСміськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 2438.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Заводського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 12 лютого 2019 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Андрюшина Л.А.