АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року

м. Чернівці

справа № 727/12660/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Владичана А. І.,

секретар Вовкун Н. Ю.

позивач ОСОБА_1

відповідач Чернівецька міська рада

апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 30 січня 2018 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Семенко О. В.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом.

Просив визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме:

- квартиру НОМЕР_6 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 35,60 кв. м, у тому числі житловою площею 20,40 кв. м, що розташована в будинку АДРЕСА_6 , вартістю 69 978 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень;

- 3/4 (трьох четвертих) частин квартири НОМЕР_7, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 39 кв. м у тому числі житловою площею 25,80 кв. м, що розташована в будинку АДРЕСА_6 , вартістю 52 441,5 (п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок одна) гривень;

- земельну ділянку розміром 0,0175 га, що розташована за адресою АДРЕСА_6 , вартістю 29 930 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень.

Посилався на те, що на момент смерті батька і матері він проживав разом із спадкодавцями та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 . Вважає, що після смерті брата він залишився єдиним спадкоємцем за законом та належним чином прийняв спадщину.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 30 січня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 а саме на:

квартиру НОМЕР_6 , яка складається з однієї житлової кімнати, загальною площею 35,60 кв. м, у тому числі житловою площею 20,40 кв. м, що розташована в будинку АДРЕСА_6 , вартістю 69 978 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень,

3/4 (трьох четвертих) частин квартири НОМЕР_7, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 39 кв. м у тому числі житловою площею 25,80 кв. м, що розташована в будинку АДРЕСА_6 , вартістю 52 441,5 (п`ятдесят дві тисячі чотириста сорок одна) гривень,

земельну ділянку розміром 0,0175 га, що розташована за адресою АДРЕСА_6 , вартістю 29 930 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень.

Суд виходив з того, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обставини, викладені позивачем у позовній заяві, а тому позов підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 23 лютого 2007 року шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище заявниці стало ОСОБА_8 . У листопаді 2016 року ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на майно. Подаючи позовну заяву, ОСОБА_1 умисно приховав від суду той факт, що у його рідного брата ОСОБА_6 була донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийняла спадщину після смерті батька.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_1 Його батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24 березня 1998 року серії НОМЕР_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 червня 2013 року серія НОМЕР_2 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 3 квітня 2013 року серія НОМЕР_3 (а.с.13).

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 24 листопада 2016 року ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 Її батьком був ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21 березня 2005 року серія НОМЕР_5 (а.с.158).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 серпня 2017 року №2157/02-31/533/2017 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало би його брату ОСОБА_6 після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття ним спадщини (а. с.15).

Рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 15 травня 2013 року №159 встановлено піклування над неповнолітньою дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та призначено ОСОБА_9 піклувальником над позивачем (а.с.16).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано нерухоме майно за адресою - АДРЕСА_7 . (а. с. 17-18).

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що спадкове майно, на яке в указаній частці видане свідоцтво, складається з квартири НОМЕР_6 , яка складається з однієї житлової кімнати загальною площею 35,6 кв. м, у тому числі житловою площею 20,40 кв. м, розташованої у АДРЕСА_6 , що належала спадкодавцю ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу (а. с. 19).

З Державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину ОСОБА_4 вбачається, що на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів від 07 вересня 1999 року №624/18 йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0175 га в межах згідно плану, 0,0486 га - спільна сумісна власність. Земельна ділянка розташована в АДРЕСА_9 . Землю передано для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а. с. 20-21).

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_6 від 28 листопада 2017 року вбачається, що квартира складається з коридору площею 1,3 кв. м, кімнати площею 14,2 кв. м, кухні 9,4 кв. м, кімнати 11,6 кв. м, ванної кімнати 2,5 кв. м (а. с. 22-24).

З технічного паспорту на квартиру НОМЕР_6 у житловому будинку № 16 від 28 листопада 2017 року вбачається , що квартира складається з коридору 4,8 кв. м, кімнати 20,4 кв. м, кухні 10,4 кв. м (а. с. 26-28).

Із заяви №957 від 13 червня 2013 року, яка знаходиться в спадковій справі №460/2013, вбачається, що ОСОБА_1 приймає спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина складається з ј частки квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_6 ; з квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_7 та земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_9 (а. с. 92).

Із довідки №1595 від 13 червня 2013 року, виданої КЖРЕП №5, вбачається, що ОСОБА_4 знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання: АДРЕСА_6 у зв`язку із смертю (а. с. 100).

Із довідки №406 від 30 серпня 2017 року, виданої КЖРЕП №5, вбачається, що ОСОБА_4 знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання АДРЕСА_6 у зв`язку із смертю (а. с. 100 зворот).

Із заяви №958 від 13 червня 2013 року, яка знаходиться в спадковій справі №461/2013, вбачається, що ОСОБА_1 приймає спадщину після смерті ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , де б вона не була та з чого б вона не складалась (а. с. 107).

Із довідки №1596 від 13 червня 2013 року, виданої КЖРЕП №5, вбачається, що ОСОБА_5 знята з реєстраційного обліку за місцем проживання АДРЕСА_6 у зв`язку із смертю (а. с. 114).

Із довідки №407 від 30 серпня 2017 року, виданої КЖРЕП №5, вбачається, що ОСОБА_5 знята з реєстраційного обліку за місцем проживання АДРЕСА_6 у зв`язку із смертю (а. с. 114 зворот).

Із заяви №1418 від 30 серпня 2017 року, яка знаходиться в спадковій справі №533/2017, вбачається, що ОСОБА_1 приймає спадщину після смерті його брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_7 з 1/4 частки квартири АДРЕСА_6 та земельних ділянок площею 0,0175 га та 0,0486 га, які розташовані в АДРЕСА_6 (а. с. 119).

Із довідки №408 від 30 серпня 2017 року, виданої КЖРЕП №5, вбачається, що ОСОБА_6 знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання АДРЕСА_6 у зв`язку із смертю (а. с. 125).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 4 статті 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема суд першої інстанції не врахував, що Чернівецька міська рада є неналежним відповідачем у справі.

За нормами ЦПК України «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, позивач на власний розсуд визначає особу, яка стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві.

Згідно положень статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається, що діючим законодавством саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішення питання про заміну неналежного відповідача, оскільки по суті справа вирішується судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності і обґрунтованості ухваленого судом першої інстанції рішення в межах, встановлених статтею 367 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що покійний брат позивача ОСОБА_6 відповідно до положень частини 3 статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 та смерті матері ОСОБА_5 , оскільки на момент їх смерті постійно проживав разом з ними. Спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 відповідно до положень частини 4 статті 1268 ЦК України прийняла його малолітня донька ОСОБА_3 .

За таких обставин належним відповідачем у справі повинна бути ОСОБА_3 як спадкоємець, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6

Отже, Чернівецька міська рада не є належним відповідачем у вказаній справі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не робить висновку про обґрунтованість та доведеність позову, оскільки суд може зробити такі висновки тільки після розгляду спору по суті заявлених вимог за наявності належного відповідача у справі.

Позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належного відповідача, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові з підстав зазначених вище.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові.

З квитанції від 18 липня 2019 року №161 вбачається, що ОСОБА_7 за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 2285 гривень 25 копійок.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 слід стягнути 2285 гривень 25 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 30 січня 2018 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , 2285 (дві тисячі двісті вісімдесят п`ять) гривень 25 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 20 вересня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді М.І. Кулянда

А. І. Владичан