Справа № 482/2047/18
Номер провадження 2/482/43/2019

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Мозгової В.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Миру, 8-А. З відповідачем ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.09.2018 року. Відповідач у будинку не проживає, виїхавши разом з речами на інше місце проживання. . Посилаючись на те, що він як власник будинку, в повній мірі не має права розпорядження своїм майном, чому перешкоджає факт реєстрації відповідача у ньому, яка без будь-яких поважних причин, за власним бажанням не проживає у житловому будинку, факт її реєстрації в будинку перешкоджає йому в отриманні субсидії, оскільки відповідачем не надаються відомості про її доходи, витрат на утримання будинку вона не несе.

В судовому засіданні 11.02.2019 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення. В подальшому подав до суду заяву про продовження розгляду справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала.

У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Вислухавши позивача, свідків, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №142871338 від 26.10.2018 року - позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Леніна, 8-А на підставі Свідоцтва про право на спадщину реєстраційний №2-679 від 25.12.2004 року, виданого державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

Відповідно до рішення Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області V сесії сьомого скликання за №3 від 22.02.2016 року назва вулиці Леніна була змінена на Миру.

Відповідач ОСОБА_2, як дружина позивача, 30.10.2015 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області за №2484 від 04.12.2018 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ФП №088899, виданого Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 11.09.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у спірному житловому будинку не проживає понад один рік за відсутності будь-яких поважних для цього причин, участі в утриманні житла не приймає.

Так, відповідно до акту обстеження по факту проживання, складеного депутатом Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, в присутності сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 26.10.2018 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але з жовтня 2017 року по даний час в будинку не проживає, місце її проживання не відоме.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 в будинку №8-А по вул.. Миру в с. Баловне не проживає більше року, самостійно виїхавши з будинку разом зі своїми речами.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.

За приписами ст. ст. 12 ,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, що встановлено ст. 379 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Положеннями ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст. 29 ЦК України).

Згідно із Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Обґрунтовуючи підставність позову ОСОБА_1 зазначає, що факт реєстрації відповідача в належному йому житловому будинку порушує його право власності на житло, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об'єкт права власності.

За таких обставин, суд вважає, що право власності позивача на спірний житловий будинок підлягає захисту, у спосіб, передбачений ст. ст.383, 391 ЦК України - усунення перешкод у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком, що розташований за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Миру, 8-А шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Баловне, вул. Миру, 8-Ашляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП не відомий, такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, - 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення складено 11 лютого 2019 року.

Суддя О.І. Демінська