САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1441/19
Провадження №2/726/334/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16.09.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ЦНАП Чернівецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача в якій посилається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом із нею, у вказаному будинковолодінні зареєстрований відповідач, який в даний час являється колишнім чоловіком її доньки. Зазначає, що відповідачі не проживає по місцю реєстрації тривалий час, місце його фактичного поживання не відоме.

У зв`язку із викладеним позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним майном.

Позивач в судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи без самостійних вимог судове засідання не з`явився.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6315685 від 25.01.2005 року.

Згідно довідки, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці Чернівецької міської ради № 22д/5342 від 09.07.2019 року, у будинку АДРЕСА_1 серед інших, зареєстровані ОСОБА_3 донька позивача та ОСОБА_4 зять позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до п. 39 постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 02.07.2013 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_3 було розірвано.

Судом встановлено, що відповідач не є родичем позивача чи членом її сім`ї, а являється колишнім чоловіком доньки власниці житлового будинку, , останній не проживає у вказаному будинку та не пов`язаний спільним побутом із її мешканцями.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї, а тому в даному в випадку власник обгрунтовано звернулась до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, керуючись, ст. ст. 16, 319, 321, 319 ЦК України, ст.ст. 280-282, 265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев