КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/1061/2019 Головуючий у 1-й інстанції: Волошин В.О.
761/6135/18-ц Доповідач-ЧобітокА.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

у с т а н о в и в :

У лютому 2018 року позивач пред'явив позов до відповідача про розірвання шлюбу, у якому зазначав, що між сторонами 11 листопада 2011 року було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис №1557, від якого вони мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності характерів. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують більше одного року. Подальше спільне життя між сторонами і збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, у якій зазначала, що в судовому рішенні викладено обставини з приводу строків ведення сторонами спільного господарства, які суперечать одна одній, а тому просить змінити описову частину наступним чином: виключити з абзацу дев'ятого друге речення, а саме «Сторони не ведуть спільного господарства» та додати до цього абзацу речення: «Сторони вели спільне господарство та проживали разом до 17.10.2018 року.». Зазначає, що до 02 січня 2018 року подружжя проживали разом, вели спільне господарство та були наявні спільні витрати. Строки ведення сторонами спільного господарства судом першої інстанції визначено лише доводами позивача, що не підтверджено жодними доказами, а тому, щоб в подальшому уникнути складнощів при розподілі спільного сумісного майна подружжя відповідач просить змінити описову частину рішення та зазначити, що сторони вели спільне господарство та проживали разом до 17.10.2018 року. Вказує, що відсутність конкретизації у судовому рішенні періоду спільного проживання та ведення спільного господарства сторонами, може в подальшому позбавити сторін права власності на спільне сумісне майно подружжя або ж призвести до неправомірного розподілу такого майна в майбутньому.

При розгляді даної справи судом першої інстанції установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народилась донька ОСОБА_5.

Між сторонами склались неприязні стосунки, які негативно впливають, як на позивача, так і на відповідача. Сторони не ведуть спільного господарства.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 липня 2018 року сторонам було надано строк для примирення, проте примирення між сторонами не відбулось.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції, установивши вказані вище обставини, виходив з того, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, суд апеляційної інстанції уважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦПК України, рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) ( ч.ч. 2,3 ст. 265 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Перевіряючи відповідність змісту рішення суду першої інстанції наведеним вимогам процесуального права, суд апеляційної інстанції уважає, що воно ухвалене з дотриманням ст. 265 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції містить вступну частину, описову, у якій зазначено позицію позивача, викладену ним у позові, позицію відповідача, викладену нею у відзиві на позов, а також мотивувальну частину, у якій суд виклав установлені ним обставини.

З мотивувальної частини рішення убачається, що судом установлено факт того, що сторони не ведуть спільного господарства.

При цьому судом строк, з якого саме часу сторони не ведуть спільного господарства, не встановлювався.

Отже аргумент апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в судовому рішенні викладено обставини з приводу строків ведення сторонами спільного господарства, які суперечать одна одній, не відповідає дійсності.

Слід зазначити, що відсутність конкретизації у даному судовому рішенні суду першої інстанції періоду спільного проживання та ведення спільного господарства, не впливає на право власності сторін на спільне сумісне майно подружжя, оскільки в разі поділу майна подружжя сторони не тільки не позбавлені права доводити період спільного проживання, а, навпаки, відповідно до ч. 3 с т. 12 ЦПК України повинні доводити обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук