Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 675/1430/17

провадження № 61-9847св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Агрос-Віста»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Агрос-Віста» на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області, у складі судді Демчука П. В., від 26 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В., від 03 квітня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Агрос-Віста» (далі - ТОВ СП «Агрос-Віста») про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування їх державної реєстрації.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником двох земельних ділянок площею 2,3142 га кадастровий номер :05:008:0009 і площею 2,2808 га кадастровий номер :05:008:0010 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. У вересні 2014 року відповідач вручив їй копії договорів оренди зазначених земельних ділянок від 04 квітня 2014 року, які вона не укладала та не підписувала. Підпис у графі договорів «Орендодавець» подібний до її підпису. Аналогічно виконаний підпис від її імені в актах визначення меж земельних ділянок та актах приймання-передачі земельних ділянок.

Із урахуванням зазначеного, позивач просила визнати недійсними договори оренди належних їй на праві власності земельних ділянок і скасувати їх державну реєстрацію.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсними договори оренди земельної ділянки площею 2,3142 га кадастровий номер :05:008:0009, площею 2,2808 га кадастровий номер :05:008:0010 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, укладені 04 квітня 2014 року між ОСОБА_1 і ТОВ СП «Агрос-Віста», та скасовано їх державну реєстрацію. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у позивача було відсутнє волевиявлення на укладення спірних правочинів і їх укладення не відповідало її волі, що підтверджується висновком експерта № 1.1.-0122:18 від 12 жовтня 2018 року, а тому на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України такий правочин є недійсним з моменту його укладення. При цьому та обставина, що позивач отримувала від товариства грошові кошти за користування належною їй на праві власності земельною ділянкою, не вказує на відсутність порушення її прав. Отримання власником майна плати за фактичне використання цього майна іншою особою, а не в порядку оренди, не суперечить закону і не свідчить про відсутність порушення права власності позивача за встановлених обставин.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргуТОВ СП «Агрос-Віста» задоволено частково. Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року змінено в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат. В решті рішення суду залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оспорені договори оренди земельних ділянок від 04 квітня 2014 року позивач як орендодавець не підписувала, що виключає наявність у неї волевиявлення на їх укладення і свідчить про наявність підстав для визнання договорів недійсними на підставі частини третьої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ТОВ СП «Агрос-Віста» просить скасувати рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 квітня 2019 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при прийнятті оскаржених судових рішень судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини справи, які мають значення для її вирішення, складено висновки, які не відповідають матеріалам справи. При поданні позову позивачем не сплачено судовий збір у повному обсязі, однак судом не було залишено позовну заяву без руху для усунення недоліків позовної заяви. Районним судом у порушення вимог 27, 31, 179, 193 ЦПК України розглянуто справу за відсутності відповідача. Судами не враховано, що договори оренди укладенні у трьох примірника, один із яких залишався у власника земельної ділянки, а тому останній був обізнаний про наявність договору оренди, з його умовами з моменту його підписання та державної реєстрації. Договір оренди фактично виконувався, позивач отримувала орендну плату, починаючи з 2014 року. Висновки судів ґрунтуються на висновку експертизи № 1.1.-0122:18 від 12жовтня 2018 року, яка проведена у порушення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Вказаний висновок є одним із доказів і не має пріоритету перед іншими доказами, яким не надана належна оцінка.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У поданому відзиві на касаційну скаргу позивач посилається на те, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 листопада 2013 року ОСОБА_1 на праві власності належить дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Щуровецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, площею 2,3142 га, кадастровий номер :05:008:0009, і площею 2,2808 га, кадастровий номер :05:008:0010.

Відповідно до договорів оренди землі від 04 квітня 2014 року ОСОБА_1 передає в оренду для ТОВ СП «Агрос-Віста» дві земельні ділянки з кадастровим номером :05:008:0009, площею 2,3142 га, та кадастровим номером :05:008:0010, площею 2,2808 га, на строк 10 років.

Позивач заперечує факт укладення та підписання вказаних договорів оренди землі.

Відповідно до висновку призначеної у справі судової почеркознавчої експертизи № 1.1-0122:18 від 12 жовтня 2018 року, яка була проведена Хмельницьким науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, підпис в укладених між ОСОБА_1 і ТОВ СП «Агрос-Віста» договорах оренди земельних ділянок від 04 квітня 2014 року у графі «Орендодавець» виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суди встановили, що спірні договори, укладені від імені ОСОБА_1 , підписані не нею, а іншою особою.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши висновок призначеної у справі судової почеркознавчої експертизи № 1.1-0122:18 від 12 жовтня 2018 року, яким встановлено, що спірні договори, укладені від імені ОСОБА_1 , підписані не нею, а іншою особою, дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність вимогам закону правочинів щодо передачі в оренду земельних ділянок.

ОСОБА_1 особисто не підписувала договори оренди землі, від 04 квітня 2014 року, повноваження на це в установленому законом порядку іншій особі не надавала, що свідчить про відсутність волі орендодавця на їх укладення, а тому наявні правові підстави для визнання їх недійсними. Протилежного відповідачем в обґрунтування своїх заперечень не доведено.

Висновки судів узгоджуються із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18).

Окрім того, як встановив апеляційний суд, відповідач у встановленому законом порядку 09 грудня 2018 року був повідомлений про місце, час і дату судового засідання у справі. Про причини неявки представника товариства у судове засідання не повідомив.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи, а також до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору. Судами правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Агрос-Віста» залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 грудня 2018 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 квітня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович