Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 212/1180/17

провадження № 61-27793св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя - доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року у складі судді Козлова Ю. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди.

Позов обгрунтовано тим, що протягом 15 років 2 місяців позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів, в тому числі, 3 роки 8 місяців на підприємстві відповідача, а саме: березень 1995 року - квітень 1996 року - машиністом електровозу підземний ш. Гвардійська Виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» (далі - ВО «Кривбасруда»); лютий 1997 року - березень 1998 року- підземним слюсарем з ремонту обладнання ш. Першотравнева ВО - «Кривбасруда»; квітень 1998 року - листопад 1999 року - підземним гірничим робітником, підземним кріпильником шахти ім. Леніна, трест «Кривбасшахтобуд», ШБУ «Криворізький залізнорудний комбінат».

У жовтні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини (протокол №1390) йому встановлено професійні захворювання: 1). вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок, двобічний плечолопатковийперіатроз (ПФ 2ст), деформуючий остеаоартроз у поєднання з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ: справа першого другого ступеню, зліва другого ступеню); 2). Радикулопатія папереково-крижова L5,S1 білатерально з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого другого ст.); 3). хронічний (пиловий) бронхіт. ЛН першого ст.

Висновком МСЕК від 02 лютого 2017 року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності з 23 січня 2017 року з переоглядом у 2018 році. Позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, санаторно-курортного лікування.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, йому завдано моральної шкоди, він постійно зазнає фізичного болю і страждань. Будь-які фізичні навантаження викликають у нього постійні болі та обмеження рухів у колінних суглобах та попереку, важкість та біль у грудях, сухий кашель, безсоння. Він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, часто звертатися до лікувальних установ, приймати ліки, порушено звичний його уклад життя. Вказані обставини викликають відчуття неповноцінності. Завдану моральну шкоду оцінив у 320 000 гривень, яку просив стягнути із відповідача.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року позов задоволеночастково. Стягнуто із ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 19 200 грн, без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто судовий збір із ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави у розмірі 640 грн.

Рішення суду обгрунтовано тим, що позивач працював на підприємствах ПАТ «Кривбасзалізрудком» в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. Професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, робоча недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Позивач працював на шахтах «Гвардійська» та «ім.Леніна», які належать ПАТ «Кривбасзалізрудком», в умовах впливу шкідливих факторів, а тому відповідач, як правонаступник, повинен відшкодувати моральну шкоду пропорційно часу відпрацьованому на цих підприємствах. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди судом врахувано обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, високий процент втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» відхилено. РішенняЖовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційноїх інстанції виходив з того, що на ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», у період роботи позивача було проведено реорганізацію, однак питання про відокремлення новостворених структурних підрозділів, із визначенням правонаступників, не порушувалося. Професійне захворювання позивача виникло під час його перебування у трудових відносинах з ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого законодавством покладено обов`зок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого роботодавцем зроблено не було, наслідком чого є втрата позивачем професійної працездатності та завдання йому моральних страждань. Професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, й з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», як правонаступника. У зв`язку із професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у втраті професійної працездатності у загальному розмірі 65% та визнанні його інвалідом третьої групи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Кривбасзалізрудком» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на судові рішення першої та апеляційної інстанцій, просило їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

07 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Кривбасзалізрудком».

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження від 05 червня 2019 року № 590/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

За змістом частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувані судові рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вони є незаконними та необґрунтованими.

Позивач тривалий час працював на інших підприємствах у шкідливих умовах праці, проте суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги такі обставини. При укладенні трудового договору позивач був повідомлений і ознайомлений під розпис про права і обов`язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, про права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору та свідомо прийняв запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки.

При ухваленні оскаржуваних рішень вказані обставини суди до уваги не взяли. Відповідач не приховував шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва, не вчиняв протиправних дій стосовно позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, тому не може відповідати у вигляді моральної шкоди з цих підстав.

В отриманні професійного захворювання та моральних страждань винен сам позивач, який з власної волі виконував важку роботу, що призвело до значної втрати здоров"я. Згідно з медичними довідками та виписками з 2012 року у позивача погіршився стан позивача, коли позивач працював на іншому підприємстві. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та довідка МСЕК не підтверджують наявність моральних страждань у позивача. ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем в частині позовних вимог, які обґрунтовані періодом роботи позивача на шахті «Першотравнева» ДО «Кривбасруда», оскільки відповідач не є правонаступником шахти «Першотравнева» ДО «Кривбасруда».

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргудо суду касаційної інстанції не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час (18 років 10 місяців) працював в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

Рішенням Лікарняно-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 27 жовтня 2016 року позивачу встановлені професійні захворювання за діагнозами: 1) вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок, двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ст.), деформуючий остеоартроз у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів; 2) радикулопатія попереково-крижова білатеральна з вираженими статико динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ст.); 3) хронічний (пиловий) бронхіт. ЛН першого ст.

Відповідно до акта розслідування хронічного професійного захворювання від 21 грудня 2016 року причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 4,6 рази перевищує ГДК, показник локальної вібрації становить 115дБ при нормі 112дБ, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 50 кг при нормі до 30 кг, незручна робоча поза 41,4 при гранично допустимій до 25%, нахили тулуба 250 разів на зміну при нормі до 100 разів, величина статичного навантаження при утриманні вантажу двома руками становила 110540 кг/с при нормі до 70000 кг/с.

Висновком МСЕК від 02 лютого 2017 року ОСОБА_1 первинно встановлено 65% втрати професійноїпрацездатності, із яких: 40% - вібраційна хвороба, 15% - радикулопатія, 10% - ХОЗЛ, та визнано інвалідом третьої групи із 23 січня 2017 року безстроково.

У зв`язку з професійним захворюванням позивач періодично перебуває на лікуванні, як на стаціонарному так і амбулаторному. Із документів медичних установ встановлено, що йому протипоказано фізичне перевантаження, рекомендовано спостереження лікарів, оздоровлення в санаторіях, санаторно - курортне лікування, медикаментозне лікування.

Суди встановили, що між сторонами склалися трудові правовідносини, професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов"язків, пов"язане з виробництвом та наявності у зв"язку з цим підстав для відшкодування моральної шкоди згідно з трудовим законодавством.

ПАТ «Кривбасзалізрудком» є правонаступником усіх прав та обов`язків ВО «Кривбасруда» (у структурних підрозділах якого працював позивач).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваних судових рішень, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої-четвертої статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

За змістом статті 173КЗпП України шкода, заподіяна працівникам ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Переглядаючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із правильністю висновків суду першої інстанції щодо порушення трудових прав ОСОБА_1 у зв`язку із його роботою в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвело до ушкодження здоров`я позивача та висновком про відшкодування моральної шкоди позивачу ПАТ «Кривбасзалізрудком» як правонаступником ВО «Кривбасруда».

Верховний Суд виходить з того, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Відповідно до частини восьмої статті 36 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року, справа № 210/2104/16, провадження №14-597цс18, зазначила, що спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105-ХІV повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

З огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, Верховний Суд зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача у зв`язку з професійним захворюванням настало у 2017 році (висновок МСЕК від 02 лютого 2017 року), тому суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування, є роботодавець.

Виходячи з наведеного, підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України, незалежно від вини юридичної особи, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи касаційної скарги, що саме позивач винен в отриманні професійного захворювання, який при укладенні трудового договору був поінформований про шкідливі умови праці і відповідно до статті 38 КЗпП України не скористався правом розірвання трудового договору за власним бажанням та продовжував працювати є необгрунтованими, оскільки статтею 153 КЗпПУ передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та впровадження сучасних засобів техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечення санітарно-гігієнічних умов, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. На підставі досліджених і оцінених доказів суди встановили, що причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Доводи касаційної скарги, що акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та довідка МСЕК не підтверджують наявність моральних страждань у позивача, стрес, депресію чи інші негативні прояви психологічного стану, яких зазнав позивач внаслідок професійного захворювання, є необгрунтованими, оскільки вказані медичні документи є письмовими доказами у справі, яким суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку в сукупності з іншими доказами у справі.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач у справі є неналежним Верховний Суд відхиляє з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини, які не було спростовано відповідачем.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», у період роботи позивача було проведено реорганізацію, однак питання про відокремлення новостворених структурних підрозділів, із визначенням правонаступників, не порушувалося. Таким чином, професійне захворювання позивача виникло під час його перебування у трудових відносинах з ВО«Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, чого у конкретному випадку роботодавцем зроблено не було, наслідком чого є втрата позивачем професійної працездатності та завдання йому моральних страждань.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASEOF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального права, а також процесуального права як підстави для скасування судового рішення.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко