ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Черкаси

провадження № 22-ц/821/67/19
справа № 711/8717/17 категорія 304000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

головуючого: Єльцова В. О.

суддів: Бородійчука В. Г. ,Нерушак Л. В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за втрату майна, у складі: головуючого судді Казидуб О. Г. повний текст рішення складено 15 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за втрату майна. Свої вимоги мотивує тим, що він уклав із ОСОБА_2 договір оренди тимчасової споруди (надалі Договір оренди).

Згідно з умовами даного Договору оренди (п.1.1.) він зобов`язувався надати відповідачу в оренду, за плату, тимчасову споруду загальною площею 8,8 кв. метрів, яку відповідач зобов`язувався розташувати за адресою: АДРЕСА_1 .

Термін оренди тимчасової споруди відповідно до п.7.3. Даного Договору оренди становив 12 місяців з дня складання акта приймання-передачі ТС, передбаченого п. 2.1. вказаного Договору.

Разом з тим, згідно п. 3 Договору оренди відповідач зобов`язувався користуватися тимчасовою спорудою відповідно до умов даного договору та мети своєї діяльності, підтримувати орендовану тимчасову споруду у справному стані, не допускаючи її псування.

Договором оренди (п. 6) також було передбачено відповідальність сторін у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за даним договором.

Позивач зазначає, що ним умови договору оренди були виконанні у повному обсязі, оскільки тимчасова споруда була передана в оренду відповідачу у день підписання даного договору оренди та оформлена актом прийому-передачі тимчасової споруди від 08.12.2016 р.

Згідно даного акту прийому-передачі ним було надано відповідачу тимчасову споруду, що є новою і становить вартість у розмірі 80000,00 грн.

Через деякий час, маючи намір перевірити стан переданої відповідачу в оренду тимчасової споруди, він прибув за адресою її місця розташування, однак його тимчасової споруди там не було.

Враховуючи дані обставини, 06.06.2017 р., він направив на адресу відповідача лист-вимогу про повернення належної йому на праві власності тимчасової споруди, що була передана йому згідно акта прийому-передачі тимчасової споруди від 08.12.2016 р., або, у разі неможливості здійснити вказані дії відшкодувати її повну вартість.

Зазначений лист-вимогу відповідачем було отримано, однак жодної реакції на нього так і не було.

Вважає, що такі дії відповідача свідчать про неналежне виконання ним договору оренди тимчасової споруди від 08.12.2016 р. та безвідповідальне ставлення до його майна, чим він, власне, і порушує його права.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь компенсацію за втрату майна в розмірі 80 000 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

16 лютого 2018 року по даній цивільній справі було винесено заочне рішення.

09 листопада 2018 року ухвалою суду заочне рішення від 16 лютого 2018 року було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року у складі судді Казидуб О. Г. в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в Договорі оренди тимчасової споруди від 08 грудня 2016року не передбачено складання акту про повернення майна Орендодавцю. Процедура повернення тимчасової споруди Орендодавцю взагалі не прописана в договорі. Згідно ст.1166 ЦК України стягнення матеріальних збитків передбачене лише в разі встановлення неправомірних дій, проте судом достеменно було встановлено, що тимчасову споруду було повернуто ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргу, в якій просив рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги та стягнути з ОСОБА_2 80000 грн. компенсації за втрату майна.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем на вимогу позивача не була повернута тимчасова споруда, натомість лист-вимогу відповідач проігнорував та споруду не повернув.

Вказує, що покази свідків, які допитувалися в судовому засіданні не можуть братися до уваги, оскільки їх покази є сумнівними та недостовірними.

Також апелянт зазначає, що відповідач ОСОБА_2 порушив умови договору, який є обов`язковим до виконання сторонами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду подано 24 червня 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу вказується, що судом першої інстанції не було допущено порушень процесуального законодавства.

Відповідач вказує, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції було встановлено, що в період з 10 по 13 січня 2016 ОСОБА_1 особисто забрав належний йому павільйон і з того часу до нього не було жодних претензій, так як вказаний павільйон відповідачем повернутий.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 11 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження. Вимоги ст. 361 ЦПК України апеляційним судом виконані. Згідно положень ч. 3 ст. 359 та ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасникам справи роз`яснено право на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» апеляційний суд Черкаської області ліквідовано, утворено Черкаський апеляційний суд.

Відповідно до ч. 5 ст 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

26 липня 2019 року розпочав свою роботу Черкаський апеляційний суд, у зв`язку з чим було передано дану цивільна справа для розгляду.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року в особі судді Єльцова В. О. вказану цивільну справу, прийнято до свого провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах від 12 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Свою ухвалу суд мотивував тим, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1059 від 23.08.2016 року ОСОБА_2 погоджено розміщення пересувної тимчасової споруди для торгівлі їжею швидкого споживання (фаст-фуд) по АДРЕСА_1 ( а.с. 133 звор. сторона).

Відповідно до Технічних умов щодо інженерного забезпечення, що зазначені у Додатку до рішення виконавчого комітету від 23.08.2016 № 1059 тимчасова споруда повинна відповідати сучасним архітектурним вимогам, а також розробленому та затвердженому паспорту прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасових споруд здійснюється на підставі та відповідно до паспорту прив`язки ТС, відхилення від паспорту прив`язки ТС не допускається.

07 жовтня 2016року між ОСОБА_2 та Черкаською міською радою укладений договір № 827 про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою (а.с 131).

01 листопада 2016 року на підставі вищевказаного рішення виконкому був оформлений Паспорт прив`язки тимчасової споруди автотрейлера для торгівлі їжею швидкого споживання (фаст-фудом) загальною площею 15 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер паспорта прив`язки № НОМЕР_1 ). Згідно даного Паспорта прив`язки об`єкт розміщення повинен мати певні розміри та вигляд (а.с. 123-130).

08 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди тимчасової споруди (а.с. 3-4).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди - Орендодавець зобов`язувався надати відповідачу в оренду, за плату, тимчасову споруду загальною площею 8,8 кв. метрів, яку відповідач зобов`язувався розташувати за адресою: АДРЕСА_1 , згідно належного йому паспорта прив`язки (реєстраційний номер 595), а також забезпечити Орендарю вільний доступ в зазначену ТС.

Відповідно до п. 7.3. Договору оренди - термін оренди тимчасової споруди складає 12 місяців. Перебіг строку оренди ТС починається з дня складання акту приймання-передачі ТС відповідно до п. 2.1 цього Договору.

1. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає.

Як встановлено в суді першої інстанції, 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 встановив по АДРЕСА_1 металевий контейнер. Вказана споруда абсолютно не відповідала Паспорту прив`язки тимчасової споруди (Реєстраційний номер № НОМЕР_1 ). Його площа, естетичний вигляд не відповідали вимогам встановленим Черкаською міською радою.

19 грудня 2016 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 498. Цей протокол складено про те, що 19.12.2016 року зафіксовано факт розміщення тимчасової споруди (ТС) ФОП ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 у невідповідності до Паспорту прив`язки № НОМЕР_1 , а саме, встановлено стаціонарний об`єкт (ТС) кіоск, а дозвіл (паспорт прив`язка), виданий на автотрейлер для торгівлі їжею швидкого споживання (фаст-фуд).

Постановою про адміністративне стягнення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 28 грудня 2016 року ФОП ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено штраф в розмірі 850 гривень.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією прибрати вказаний павільйон, на що він погодився.

В період з 10 до 13 січня 2016року ОСОБА_1 особисто забрав належний йому павільйон. Даний факт повернення позивачу тимчасової споруди підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виготовили і встановили тимчасову споруду, яка відповідала паспорту прив`язки.

Апелянт у вказаній скарзі, посилаючись на ч. 1 ст. 321 ЦК України, вказує що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Крім того вказаний договір тимчасової споруди є обов`язковим до виконання, чого не було зроблено відповідачем.

З такими доводами апеляційної скарги колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду має наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань, він втратив своє майно тимчасову споруду, а тому завдана втратою майна компенсація складається із вартості належного йому кіоска, який був оцінений у 80000 грн.

Суд першої інстанції вірно встановлено, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказана тимчасова споруда належала йому на праві власності. Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Надані позивачем ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог договір оренди тимчасової споруди від 08 грудня 2016 року та акт прийому-передачі тимчасової споруди не є належними та допустимими доказами, оскільки не містять жодної інформації про належність вказаного майна саме ОСОБА_1 .

Як встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, відповідач ОСОБА_2 після того як відносно нього склали протокол про адміністративне правопорушення № 498 від 19.12.2016 за те, що тимчасова споруда не відповідала Паспорту прив`язки № 595, звернувся до ОСОБА_1 з пропозицією прибрати вказаний павільйон. Цей факт підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , і в період з 10 по 13 січня 2017 року позивач забрав свій павільйон.

Крім того в самому догові оренди тимчасової споруди від 08.12.2016 взагалі не прописані умови повернення орендованого майна, а тому з боку ОСОБА_2 жодних неправомірних дій встановлено не було.

Вимогами ч.1 ст. 626 ЦПК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦПК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав її недоведеності.

Доводи апеляційної скарги, наведені ОСОБА_5 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 квітня 2019 року у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за втрату майна, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно-процесуальним законом.

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді